Ця історія не вигадана.
Будь-яка схожість із реальними особами, живими чи померлими,
а також із реальними подіями, є умисною.
АТЛАНТА, ШТАТ ДЖОРДЖІЯ - ЧЕРВЕНЬ 2018 Р.
- Як справи? - Бувай.
«БОННІ ЛАУНЖ»
- Можна дві самбуки з льодом? - Леді, бар усередині.
Це фургончик з їжею. Можете купити м'ясний сендвіч.
Ну ось. Бекко?
Не показуй це безкоштовно. Зігни коліна.
Чорт. Що з тобою?
Дякую.
- Давай. Іди сюди. - Я хочу м'ясний сендвіч.
Ні. Привіт. Ти Ейджей? Так, ти наш водій. Агов, іди сюди.
Вибачте. Вона надто п'яна. Викличте когось іншого.
Ви що, залишите нас тут о другій ночі?
Ви не можете просто взяти і поїхати. Це незаконно!
Ось чому я поскаржуся на тебе. Ненормальний нікчемо.
Знаєш, я можу вас підвезти.
Оце вже ні.
Ти взяла це зі смітника?
- Так, непогано. - Мерзота.
- Ні. Що... - Чорт.
Скільки ти хочеш?
Дякую, що підвезла. Небагато хто так напружувався б.
Так. Нема за що.
- Вибач, якщо вона заблювала тобі авто. - Навряд вона це зробила.
- З твоєю подругою все буде добре? - Схожа на подругу?
Це моя сусідка.
- Опинилися на одній вечірці. - Ясно.
Якщо це стерво викрадуть, я не заплачу за кімнату, тож...
Я була з тобою грубою.
- Так, але то нічого. - Так. Вибачаюся.
Я Рашида. А тебе як звати?
- Тоні. Ага. - Тоні. Звідки ти?
- З Техасу. А ти? - Народилася й виросла в Атланті.
Скільки тобі років?
Чорт.
Я не хотіла.
Просто... Ти виглядаєш дуже розумною. Саме це я мала на увазі. Вибач.
А, так. Я у магістратурі.
Так. Ще я говорю трьома мовами, тож я справляю глибоке враження.
- Так. - Так.
Так.
А ти справляєш враження, Тоні?
- У мене є певні вміння. - Так? Що це?
Це...
Чорт.
ЮРБА
Посадимо цю голу боягузку в ванну.
Не хочу, щоб вона зіпсувала мій новий диван.
Добре. Тримаєш?
- Так. - Гаразд.
Просто сідай. Так. Сюди.
- Чорт. - У мене болить дупа. Забагато перділа.
- Я так втомилася від її лайна. - У неї зламаний ніс.
- Ти просто лишиш її тут? - Я що, схожа на лікарку?
У мене була сусідка, якій вдавалося бути одягненою.
Вона втратила стипендію і переїхала назад у Луїзіану. До біса прикро.
- Тебе не нудить від крові? - Ні. Я виросла на фермі.
- Це вражає. - Так.
Це все одно огидно. Дати тобі сорочку?
- Ні, дякую. - Точно?
- Так. - Гаразд.
Увімкну музику. Не люблю палити в тиші.
Не це. Вибач.
- Чекай. Що? - Вибач. Що?
Я до біса ненавиджу Най'Джу.
- А ти ні? Терпіти не можу... - Ні, це моя улюблениця.
- Не розумію... - Улюблениця.
- Не жартуєш? - Ні. Це моя улюблена співачка.
- Не розумію, ти жартуєш чи ні. - Серйозно. Я люблю її.
Це моя улюблениця.
Гаразд. Вибач. Твоя улюблениця. Ясно.
Як це ти така розслаблена?
Ти маєш бути студенткою-медиком або серійним убивцею.
Я зателефоную до поліклініки, щоб забрали звідси цю ідіотку.
У мене завтра рано заняття.
- Гаразд. На добраніч. - Чекай. Чому такий поспіх?
- Вибач. - Дай мені свій номер.
Якось вип'ємо разом.
- У мене давно немає телефону. - Ти... Чому?
Шкідлива звичка.
Ясно.
Олдскульний спосіб. Я дам тобі свій номер і ім'я,
щоб ти не забула.
Коли з'явиться телефон, зателефонуй.
Гаразд.
- На добраніч. - Добраніч.
Міцних снів.
- Я не платитиму за дві кляті пігулки. - Але їх приймають за індексом маси тіла.
Так сказано на коробці, люба.
Чувак, не кажи, що я жирна, бо ти на мілині.
Про це сказано ось тут на коробці. Годі. Припини.
- Три, сім, один. - Без проблем.
- Вибачте. Спершу заплатіть. - Я знаю, як треба.
Привіт.
Ти не зателефонувала.
Так. Ти здаєшся дуже зайнятою, тож...
А ти здаєшся вкрай лайновою брехухою. Що у тебе за справи? Що ти робиш?
Я? Просто прохолоджуюся.
Ти живеш десь поблизу?
Ні. Раніше жила. Але шукаю зараз житло.
У Кебеджтауні? Дивно.
Ти вирішила жити у XXI столітті й користуватися телефоном?
Ні, ще ні. Хоча я думала про це.
Підвезеш мене до квартири?
- Твій хлопець не заперечуватиме? - Не треба ревнувати.
Скажених не терплю.
Але...
моя автівка зараз у СТО.
Нічого. Можемо пройтися.
Так?
Усе гаразд?
- Зараз повернуся. - Добре.
Усе гаразд?
У мене місячні.
У мене спіраль, тож у мене не буває місячних, але дай гляну.
Що таке? Ти соромишся? Не треба.
Ти знаєш, що мені байдуже, еге ж?
Яка ти дивна, Тоні.
Дивачка.
- Привіт. - Привіт.
- Ось. - Дякую.
- Здається, не приймає. - Ні, спробуйте ще.
У вас є готівка?
Ось потрібна.
Ця теж не працює.
Спробуйте ще раз.
Мабуть, вам слід спробувати ще десь.
У тебе інша машина? Це вже третя за цей місяць.
Так, я перебірлива. Подобається чи ні?
Гарно виглядаєш.
Ти взяла квіти, як я тебе просила?
Квітковий магазин був зачинений.
Вибач.
- Готова? - Авжеж.
Так? Тоді вперед.
- Привіт. - Привіт, красуне.
Вітряно. Привіт.
- Чудово виглядаєш. - Гарно виглядаєш.
Дякую.
Не називай мене так.
Я знаю, що ти почнеш з мене, тому я почну з тебе.
Приємно тебе бачити, люба. Яка ти гарна.
Іди сюди. У цій сім'ї заведені обійми. Іди обійматися.
- Тоні. Дуже приємно. - Давай.
Як справи?
- Іди сюди. Так. - Іди сюди.
І ось я опинилася посеред «Паблікса» з волаючим малюком.
Я навіть не могла взяти на руки власну дитину, щоб вона не дала мені ляпаса.
А Рашида не припиняла волати. Вона хотіла яблучне пюре.
Вона не пішла би з магазину без яблучного пюре.
І що я зробила?
Відкрила яблучне пюре і вилила все їй на голову.
У магазині запанувала тиша. І я подумала: «Чорт. Ось і все.
Зараз хтось прийде і забере в мене дитину».
То що сталося?
Міс Рашида почала заливатись сміхом.
Їй не лише здалося це смішним,
вона ще й почала злизувати з себе яблучне пюре.
Ти єдина, хто вважає цю історію смішною.
- Що? Люди обожнюють цю історію. - Ні. Ніхто її не любить.
Не знаю. Мені таки сподобалася.
- Бачиш? - Тоні, будь ласка, пробач нас.
У нас є жахлива звичка соромити нашу єдину дитину кожного разу,
коли вона обдаровує нас своєю присутністю.
Так. Як драматично. У мене робота. І магістратура.
- А чия це вина? - Я хочу працювати.
Рашида, у нас була угода. Твоя справа — навчатися.
Поки ти в університеті, ми готові тобі допомагати.
Так.
- Навіщо додатковий стрес? - Передай вино, будь ласка.
Мені подобається моя робота. Вона хороша.
- Хочеш ще хліба? - Мені досить. Дуже смачно. Дякую.
Нащо сумувати, коли можна їсти лимонний пиріг?
Отже, Тоні, де ти зараз працюєш?
Власне, зараз я шукаю роботу,
але багато підробляю то тут, то там.
Тоні працює без упину. Серйозно, це дуже вражає.
Мій небіж щойно закінчив навчання. Найкращий у класі.
Не може знайти якусь художню роботу з гідною оплатою.
Тож працює барменом в Інман-Парку.
Не заздрю вам у ці часи, діти.
Величезний тиск, щоб заробляти, і жахливі ресурси.
Я радий, що у нас лише одна дитина. Америка підводить своїх дітей.
Тату, зараз нікому це не хочеться слухати. Облиш.
Агов, сонечко, увімкни гучніше. Люблю цей альбом.
Так.
- У мами дещо смачненьке. - Виглядає дуже апетитно.
Їжте, ви обидві.
- З якої ти частини Техасу? - З Г'юстону.
У них найкращі барбекю в Техасі.
Усі кажуть, що найкращі барбекю в Техасі — в Остіні.
Чому намагаєшся бути крутим?
Ми їздили в Г'юстон, коли «Рокетс» грали з «Сан-Антоніо».
- О так. - Там була зачата Рашида.
Гаразд.
Ви сьогодні в ударі. Не хочете поговорити ще про щось?
Часто їздиш додому? У тебе там батьки?
У мене немає батьків.
Тобто, були, але вони померли.
Сонечко.
Мені дуже прикро це чути.
Дякую.
Люблю цю пісню. Покажи мені, що вмієш.
- На доріжку. - Дякую. Було дуже смачно.
Знаєш, Рашида не приводить додому багато людей, з якими зустрічається.
Це добре.
Серйозно?
Я знаю, що тобі багато через що довелося пройти.
Але з тобою все буде добре.
Дякую.
Дивно було говорити з моїми батьками про твоїх?
Ні.
Ти не згадала про сестру.
Так, знаю.
Ти ж знаєш, що можеш говорити про неї, коли завгодно?
Так. Дякую.
Я люблю тебе.
Я рада, що це ми.
Я рада, що це ти.
Я працюватиму над цим,
але я не знаю, чому не побачила імейл.
Я не відповідаю на повідомлення з PDF. Власне, це проти політики компанії.
Слухай, строк — до наступного четверга.
І я не знаю, чому група відстає. Зі свого боку я випереджаю розклад. Але...
Гаразд, нічого не можу обіцяти, але я спробую.
Так. У скайпі я сьогодні недоступна, тому що не хочу.
Гаразд. Добре. Дякую. Бувай.
- Привіт. - Привіт.
- Важкий день? - Так. На роботі безлад.
І у мене болить голова. Але зараз я тут.
- Чому не приймеш тайленол? - Не хочу пхати це у свій організм.
Мені просто треба води, прийняти ванну. Спочатку закінчу це.
- Зажди, зажди. Можна мені секунду? - Вибач.
- Гаразд. - Так.
Вітаю з річницею.
Це квитки на Най'Джу. На сьогодні. Тож одягайся.
Ну-бо. Одягайся.
- Це квитки на Най'Джу. - Так, знаю. Я не піду.
- Зажди. Що? - Я не піду. Ми не...
Ми не підемо сьогодні на концерт Най'Джи.
Перший ряд.
Так, знаю. І я не піду. Ти тупа?
Ти що, тупа?
Я просто... подумала, тобі сподобається.
Дозволь прояснити.
Мені
не подобається Най'Джа.
Ти це знаєш,
адже це одна з основних п'яти тем у наших стосунках.
Ти могла використати ці гроші на нашу відпустку.
Могла запросити мене на вечерю
в ресторан, про який я говорю два останні місяці.
Ти могла спустити ті гроші в клятий унітаз.
Це було б краще, ніж віддавати їх тій жінці
та її жадібному до грошей чоловікові.
Скільки коштували ті квитки?
Чотири штуки? Щось таке? Через це ти не змогла оплатити оренду?
Так? Тому в мене дві роботи?
Щоб ми не опинилися на вулиці і змогли ходити на концерти Най'Джі?
Ти жартуєш?
Ти егоїстична наволоч.
Ти дійсно... Ти вважала, що все буде гаразд?
Я сьогодні просила гроші у батьків, а ти знаєш, що мене це вбиває.
А ти пританцьовуєш навколо і думаєш: «Усе буде добре,
коли ми сидітимемо у першому ряді, співаючи Can't Just Be in Love.
Чи ще якусь фігню. Навіть не знаю яку, бо навіть музика не така вже й гарна.
Якщо хочеш, щоб я гарно провела час, хоча б візьми мене на концерт її сестри.
Тоді я би знала, що ти слухаєш мене, коли я щось кажу.
Ти зараз мене слухаєш?
Що ти дбаєш лише про себе
і просто микаєшся світом із цим дебільним ошелешеним виразом обличчя,
який каже «врятуйте мене». Що це таке?
Знаю. Я знаю, що нам слід... У мене є чудове рішення.
Люба, давай поїдемо на «Мерседес-Бенц Стедіум»,
подивимося, як хтось співає рулади 80 хвилин, — це все виправить.
Ти егоїстична падлюка. Ти це знаєш?
Це маячня.
Я знаю.
Знаю.
Гаразд.
Що?
Якого чорта? Що ти... Припини.
Що... Злізь.
Припини.
Злізь.
Годі.
Я люблю тебе.
Квитки.
Я забула квитки. У вас є список чи ще щось?
- Немає. У вас має бути імейл на телефоні. - Боже.
- У мене немає телефону. - Тоді вам не пощастило.
Думаю, ми можемо... Обережно.
Як грубо.
Гей. Якого хріна?
- Я загубила квиток. - Щойно розпродано.
- Послухайте, я загубила квиток. - Ваше ім'я?
- Рашида. - Рашида... Прізвище?
Томпсон.
Чудово. Гаразд. Усе, що мені потрібно, це ваш паспорт, Рашидо,
і я видам вам новий квиток.
Агов, потрібні квитки? Квитки потрібні? Чуваче, потрібні квитки?
У мене є квитки.
Потрібні квитки? У мене є, якщо треба.
- Комусь потрібні квитки? - Мені потрібні.
- Це дорого. Скільки в тебе є? - Багато.
Гаразд, п'ять штук за кожний, я приймаю кредитки,
якщо немає готівки на обидва.
Я знаю, ви всі це вмієте.
Будьте вільними.
Най'Джо! Будь ласка! Най'Джо! Будь ласка!
Най'Джо!
Ні, Най'Джо.
Будь ласка, Най'Джо.
- Будь ласка! - Стійте!
Відпустіть її.
Заспівай для них. Не бійся.
Люблю всіх вас.
Най'Джа!
Дякую.
Дуже тобі дякую.
ЛИШЕ БОГ ТВОРИТЬ ЩАСЛИВІ ЗАКІНЧЕННЯ
Переклад субтитрів: Ганна Волошина
Творчий керівник Юрій Лаховський