Aceasta nu este ficțiune.
Orice asemănare cu persoane reale, în viață sau decedate,
sau cu evenimente actuale este intenționată.
ATLANTA, GEORGIA IUNIE 2018.
- Ce faci? - Pa!
- Îmi dai două Sambuca cu gheață? - Femeie, barul e înăuntru.
Asta e o rulotă cu mâncare. Poți să-ți cumperi un sendviș po' boy.
Aici erai! Becca?
N-o arăta la toți pe gratis! Îndoaie-ți genunchii!
La naiba! Ce te-a apucat?
Mulțumesc.
- Hai, vino încoace! - Vreau un po' boy.
Nu. Bună! Ești A.J.? E mașina noastră. Vino!
Îmi pare rău, e prea beată. Cheamă pe altcineva.
Ne lași în pom la ora două noaptea?
Nu poți pleca așa! E împotriva legii!
O să te denunț! Bulangiule!
Pot să vă duc eu.
Nici nu mă gândesc.
L-ai luat din gunoi?
- Da, nu e rău. - Ce scârbos!
- Nu. Ce... - Drace!
Cât ne costă?
Mersi că ne-ai adus. N-ar fi făcut multă lume gestul ăsta.
Nu-i nimic.
- Iartă-mă dacă a vomitat în mașină. - Nu cred că a vomitat.
- O să fie bine prietena ta? - Crezi că e prietena mea?
E colega mea de apartament.
- Eram întâmplător la aceeași petrecere. - Bine.
Dacă o răpește cineva pe târfa aia, nu mai pot plăti chiria, așa că...
Ți-am vorbit cam urât mai devreme.
- Da, dar nu contează. - Da. Greșeala mea.
Mă numesc Rashida. Tu?
- Tony. - Tony. De unde ești?
- Din Texas. Tu? - Atlanta. Născută și crescută.
Câți ani ai?
Măi să fie!
Nu în sensul ăla.
Doar că... pari foarte deșteaptă. Asta voiam să spun. Scuze!
Aha. Fac studii postuniversitare.
Da. Vorbesc trei limbi străine, așa că sunt foarte impresionantă.
- Da. - Da.
Da.
Tu ești impresionantă, Tony?
- Am talentele mele. - Da? Care?
Păi...
Drace!
ROIUL
Hai să-i punem curul gol și fricos în cadă!
Nu vreau să-mi strice sofaua mea Anthropologie.
Bine. O ții?
- Da. - Bine.
Așază-te ușor. Bine. Așa.
- La dracu'! - Mă doare curul de atâtea bășini.
- M-am săturat de rahaturile ei. - Și-a spart nasul.
- O lași acolo? - Ți se pare că sunt doctor?
Aveam o colegă care știa să-și țină hainele pe ea.
Și-a pierdut bursa de studii. A trebuit să se întoarcă în Louisiana. Mare păcat!
- Nu vomiți când vezi sânge? - Nu, am crescut la fermă.
- Impresionant. - Da.
Dar e scârbos. Nu vrei un tricou?
- Nu e nevoie. - Sigur?
- Da. - Bine.
O să pun muzică. Nu-mi place să fumez când e liniște.
Nu asta. Scuze!
- Stai! Ce? - Scuze. Ce e?
O urăsc pe Ni'Jah.
- Tu, nu? N-o suport... - Nu, e cântăreața mea preferată.
- Nu-mi dau seama... - Fata mea preferată.
- Nu glumești? - Nu. E cântăreața mea preferată.
- Nu-mi dau seama dacă glumești. - Vorbesc serios. O iubesc.
E fata mea preferată.
Bine. Scuză-mă. Fata ta preferată... Bine.
Cum de ești așa de relaxată?
Ori ești studentă la medicină, ori ucigașă în serie.
O să sun la clinică să vină s-o ia pe proasta asta de aici.
Mâine am cursuri devreme.
- Bine. Noapte bună! - Stai! De ce fugi?
- Scuze! - Dă-mi numărul tău.
Poate bem ceva împreună.
- Nu mai am telefon de mult. - Vorbești serios? De ce?
Obicei prost.
Bine.
Vintage. Îți scriu numele și numărul meu,
ca să nu le uiți.
Când îți iei telefon, să mă suni.
Super.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Somn ușor!
- Nu plătesc două pastile! - E după indicele de masă corporală.
Scrie pe cutie.
Nu mă face pe mine grasă fiindcă ești tu falit.
Scrie aici, pe cutie! Haide! Nu face așa!
- Trei-șapte-unu. - E în regulă.
- Scuză-mă, mai întâi plătești. - Înțeleg care e treaba.
Ce e?
Nu m-ai sunat.
Da... Pari o tipă destul de ocupată, de-aia.
Și tu nu pari să știi să minți. Ce pui la cale? Ce faci?
Eu? Nimic deosebit.
Locuiești prin zonă?
Nu. Locuiam, dar acum îmi caut casă.
În Cabbagetown? Elegant!
Te-ai hotărât să trăiești în secolul XXI și să-ți iei telefon?
Nu, nu încă, dar m-am gândit la asta.
Vrei să mă duci acasă?
- Nu se supără omul tău? - Nu fi geloasă!
Nu suport tâmpeniile.
Dar...
am mașina la atelier acum.
Nu-i nimic. Mergem pe jos.
Da?
Ești bine?
- Vin imediat. - Bine.
Ești bine?
Mi-a venit ciclul.
Eu am sterilet, nu prea îmi vine ciclul, dar mă duc să văd.
Ce e? Ți-e jenă? Să nu-ți fie!
Știi că nu mă interesează, da?
Ești ciudată, Tony.
Ciudato!
- Bună! - Bună!
- Poftim. - Mulțumesc.
- N-a fost acceptată. - Mai încearcă o dată.
N-ai cash?
Încearcă cu ăsta.
Nici ăsta nu merge.
Mai încearcă.
Ar trebui să încerci chestiile astea în altă parte.
Ai altă mașină? E a treia mașină într-o lună.
Da, sunt mofturoasă. Îți place sau nu?
Arăți frumos.
Ai luat florile care te-am rugat?
Era închisă florăria.
Iartă-mă!
- Ești gata? - Normal.
Da? Hai s-o facem!
- Bună! - Bună, frumoaso!
Ce vânt bate!
- Arăți frumos. - Și tu.
Mulțumesc.
Nu-mi spune așa!
Știu că începi tu prima, de-aia am început eu.
Ce mă bucur să te văd, scumpo! Ești frumoasă foc!
Vino încoace! În familia asta, lumea se îmbrățișează. Vino și tu!
- Tony! Mă bucur să te cunosc! - Vino!
Care-i treaba?
- Vino aici! Așa. - Haide!
Eram în supermarketul Publix cu un plod care urla.
Nu puteam să-mi iau copilul în brațe, că mă și plesnea peste față.
Și Rashida nu înceta să urle. Voia piureul ei de mere.
Nu voia să plece din magazin fără piureul ei de mere!
Ce am făcut?
Am deschis borcănașul cu piure de mere și i l-am vărsat în cap.
Nu se auzea nici musca în magazinul ăla. Zic: „Drace! Am pus-o!
„O să vină cineva să-mi ia copilul.”
Și ce s-a întâmplat?
Dra Rashida a început să râdă cu gura până la urechi.
Nu numai că i s-a părut haios,
dar a și început să mănânce piureul de mere de pe ea.
Ești singura care crede că e o poveste amuzantă.
- Ce? Le place tuturor. - Nu, nu place nimănui.
Nu știu ce să zic. Mie mi-a plăcut.
- Vezi? - Tony, iartă-ne, te rog!
Avem obiceiul groaznic de a ne pune singurul copil în situații jenante
de câte ori binevoiește să ne viziteze.
Da, ce dramatic! Am serviciu. Postuniversitara.
- Și a cui e vina? - Vreau să muncesc.
Rashida, ne înțeleseserăm altfel. Ești studentă.
Cât ești la facultate, te ajutăm noi.
Da.
- De ce vrei să te stresezi mai mult? - Îmi dai vinul, te rog?
Îmi place serviciul meu. E bun.
- Mai vrei pâine? - Nu, mulțumesc. A fost delicios.
De ce să suferi când poți savura un tort de lămâie?
Tony, unde lucrezi zilele astea?
Acum sunt între slujbe,
dar accept tot felul de treburi ici și colo.
Tony lucrează mai mereu. Pe bune, e destul de impresionant.
Nepotul meu a absolvit școala cu media cea mai mare.
Nu reușește să-și găsească nimic bine plătit în domeniul artistic.
Așa că e barman în Inman Park.
Nu-i invidiez pe tinerii din ziua de azi.
Atâta presiune ca să faceți bani și resurse groaznice.
Mă bucur că avem un singur copil. America își dezamăgește copiii.
Tată, nu interesează pe nimeni. Haide!
Scumpo, dă-l mai tare! Îmi place albumul ăsta.
Da.
- Mama are chestii bune. - Arată bine.
Hai, mâncați!
- De unde ești, din Texas? - Din Houston.
Fac cel mai bun grătar din Texas.
Toți spun că cel mai bun grătar din Texas e la Austin.
Vrei să fii de treabă acum?
Am fost la Houston când Rockets au jucat la San Antonio.
- Da. - Rashida a fost concepută acolo.
I-auzi!
V-a luat valul în seara asta. Nu vreți să vorbim despre altceva?
Te duci des acasă? Părinții tăi mai stau acolo?
N-am părinți.
Adică, am avut, dar au murit.
Scumpo...
Îmi pare foarte rău.
Mulțumesc.
Îmi place cântecul ăsta. Ia să te văd ce știi!
- Pentru acasă. - Mulțumesc. A fost delicios.
Rashida nu prea vine acasă cu persoanele cu care iese, știi?
Mă bucur că a făcut-o.
Serios?
Știu că ai trecut prin multe.
Dar o să te descurci fără probleme.
Mulțumesc.
A fost ciudat să vorbești despre părinții tăi cu părinții mei?
Nu.
N-ai zis nimic de sora ta.
Da, știu.
Știi că poți vorbi despre ea când vrei, da?
Da. Mersi.
Te iubesc.
Mă bucur că suntem împreună.
Mă bucur că sunt cu tine.
O să mă ocup,
dar nu știu de ce n-am văzut acel e-mail.
Nu răspund textelor cu PDF-uri. E contrar politicii firmei.
Ascultă, termenul limită e abia joia viitoare.
Și nu știu de ce grupul este în urmă. Eu, una, sunt în avans, dar...
Bine, nu promit nimic, dar o să încerc.
Da. Nu sunt disponibilă pe Skype în seara asta, fiindcă nu vreau.
În regulă. OK. Mersi. Pa!
- Bună! - Bună!
- O zi grea? - Da. O nebunie.
Mă doare capul. Dar acum sunt aici.
- De ce nu iei un Tylenol? - Nu vreau să înghit chestia aia.
Am nevoie de puțină apă și să fac o baie. Dar, mai întâi, termin asta.
- Stai! Îmi acorzi o clipă? - Scuze.
- Bine. - Da.
La mulți ani!
Sunt bilete la Ni'Jah. Pentru seara asta. Du-te să te îmbraci!
Hai, du-te să te îmbraci!
- Sunt bilete la Ni'Jah. - Da, știu. Nu merg.
- Stai, poftim? - Nu merg. Nu...
Nu mergem la niciun concert cu Ni'Jah diseară.
Sunt pe rândul din față.
Da, știu. Și nu merg. Ești proastă?
Ești proastă?
Credeam... că ți-ar plăcea.
Să ne înțelegem!
Mie nu-mi...
place Ni'Jah.
Și știi bine,
fiindcă e unul dintre cele cinci subiecte delicate ale relației noastre.
Puteai să folosești banii ca să mergem în vacanță.
Puteai să mă duci la cină,
la restaurantul de care îți tot spun de două luni.
Puteai să arunci banii în veceu.
Era mai bine decât să-i dai femeii ăleia
și soțului ei ahtiat după bani.
Cât au costat biletele?
Patru miare? Sau cam atât? De-aia n-ai putut să plătești chiria?
De-aia am eu două servicii?
Ca să mă asigur că n-ajungem pe străzi și ca să mergem la concertele lui Ni'Jah?
Faci mișto de mine?
Ești o dobitoacă egoistă.
Tu chiar... ai crezut că o să fie în regulă?
Le-am cerut bani alor mei în seara asta, și știi bine cât mă distruge chestia asta.
Iar tu mergi țanțoșă și te gândești: „Păi, o să fie frumos
„să stăm în primul rând și să cântăm Nu mă pot îndrăgosti.”
Sau ce dracu' cântă ea, că nici nu știu, fiindcă nici muzica nu e bună!
Dacă ai vrea să mă distrez, m-ai duce s-o văd pe sora ei.
Așa aș ști că mă asculți când vorbesc.
Mă asculți în acest moment?
Că-ți pasă și de alții, nu doar de tine,
și că nu doar umbli prin lume cu privirea asta
idioată și confuză. Ce e asta?
Știu! Știu ce ar trebui să... Am o soluție grozavă.
Iubito, hai să mergem pe Stadionul Mercedes Benz
să ne uităm cum scoate triluri 80 de minute, căci așa rezolvăm totul.
Ești o nemernică egoistă, știi?
E o porcărie.
Știu.
Bine.
Ce?
Ce dracu'? Ce... Stai!
Ce... Dă-te de pe mine!
Stai!
Dă-te!
Încetează!
Te iubesc.
Biletele.
Am lăsat biletele acasă. Aveți o listă?
- Nu aici. Ai primit un e-mail pe telefon. - Frate!
- N-am telefon. - Atunci, ai ghinion.
Cred că am putea... Să te scuz?
Câtă nesimțire!
Hei! Ce dracu'?
- Mi-am pierdut biletul. - Nu mai sunt bilete.
- Mi-am pierdut biletul. - Cum te numești?
- Rashida. - Rashida... Și numele de familie?
Thompson.
În regulă. Îmi trebuie doar un act de identitate, Rashida,
și-ți dau alt bilet.
Hei, vrei bilete? Frate, ai nevoie de bilete?
Am bilete.
Vreți bilete? Am bilete pentru toți.
- Vrea cineva bilete? - Eu vreau.
- Costă mult. Câți bani ai? - Mulți.
Costă cinci miare bucata și accept cărți de credit,
dacă n-ai cash pentru amândouă.
Știu că știți ce să faceți!
Fiți liberi!
Ni'Jah! Te rog!
Ni'Jah!
Nu, Ni'Jah!
Te rog, Ni'Jah!
- Te rog! - Stați!
Dați-i drumul!
Cântă-le! Nu te teme!
Vă iubesc pe toți.
Ni'Jah!
Mulțumesc.
Mulțumesc mult.
NUMAI DUMNEZEU FACE FINALURI FERICITE
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor: Ligia Ramona Curt