Sannheten er...
Sean.
Se på meg.
Du vil ikke gjøre dette.
Du?
Vi kan ikke gjøre noe.
Faen. Natalie, kom igjen. Natalie!
- Å, faen. - Kom igjen.
La ham være. Nå.
OK.
Fortsett. Trekk unna. Gå mot gaten. Unna vei!
Bare fortsett.
- Hvor skal vi? - Vekk herfra.
Kom igjen. Kom igjen.
SISTE SJANSE, KATHERINE SI SANNHETEN
KLOKKA TIKKER
Bra jobba.
Nå vil jeg se dere presse dere enda mer.
TIDEN ER SNART UTE, KATHERINE SI SANNHETEN
BASERT PÅ SERIEN "KFULIM: ANKLAGET"
AV AMIT COHEN MARIA FELDMAN
Si sannheten!
Trekk videre. Times Square er stengt fra alle retninger.
- Vi stenger gaten. - Hva skjer på Times Square?
De viser Newman-gutten på skjermene.
Trekk vekk fra området. Vi stenger av gaten.
Vi må bort fra gaten. Kom.
Det er ham! Du er helt lik ham, mann. Aadesh!
Det går bra. Kom igjen.
Si sannheten!
Trekk unna. Nei, ingen spørsmål. Kom igjen.
Vet dere hvor han er?
- Vi jobber med saken. - De tar livet av ham uansett.
- Ms. Newman. - Denne er overalt.
Vi holder folk unna Times Square, men ja.
De hacket streamingen og oversvømmer nettet med den.
Katherine?
- Vi må flytte deg fra hotellet. - Hvorfor?
Alarmen ble utløst for å forvirre oss.
Hvorfor?
De skjøt Martin Copeland.
Jeg er virkelig lei for det.
Hvem skjøt ham?
De som tok Leo?
- Vi vet foreløpig ikke. - Vet dere hvor de er?
- Vi tror de fremdeles er... - Nei.
Det er et ja eller nei-spørsmål. Hvorfor svarer du ikke bare nei?
Ser du problemet her? Hva det handler om?
- Vi finner dem, men vi må flytte deg. - Jeg må se ham.
Hvem?
Martin. Jeg må få se ham.
- Ms. Newman... - Jeg drar ikke herfra
før Leo er i sikkerhet. Er han i sikkerhet?
Nei.
Si sannheten! Si sannheten!
Hvor skal vi?
Vi må videre.
Kom igjen. Vi må holde oss ute av syne.
Jeg er ferdig.
Det er vi alle sammen. Hvorfor måtte du drepe ham?
- Det var det jeg kom for å gjøre. - Så egoistisk. Hva med oss?
- Monique er viktigere enn dere. - Vi må videre.
Jeg blåser i hva som skjer nå. Jeg kan melde meg.
- Jeg sier at ingen av dere var med på det. - Med på hva da? Kidnappingen?
Du har ikke drept noen, greit?
Det har ingen av oss gjort. Det var Sean. Bare Sean.
Kom igjen nå.
Det er en heis her.
Kom igjen. En av disse knappene må da virke.
Faen.
Hva?
Jeg la igjen pistolen oppe på rommet.
Hvor fikk du den fra?
Moniques venn.
- Faen! - Du skyter bra.
Da blir det vel dit vi skal.
Jeg siktet på hodet.
Slipp henne inn, men hold øye med henne.
- Du sa noen ville drepe deg? - Jeg har ikke gjort noe galt.
Nei, professor Cresswell. Du er verken arrestert eller mistenkt for noe.
- Vi ber bare om hjelp. - Jeg trenger beskyttelse.
Mot hvem?
Jeg bor i en gammel kanalbåt. Den har ligget fortøyd i 25 år.
Jeg så ingen, men jeg kunne høre dem.
Utenfor. Denne uken. På tirsdag, eller kanskje det var onsdag.
- Hvilken dag er det i dag? - Vi har dårlig tid.
Hvorfor bruker kidnapperne ansiktet ditt?
Vet du hvem Leo Newman er?
Jeg visste de ville komme.
Hvem er "de"?
De hysjet ned alt sammen.
Jeg prøvde å publisere rapporten. Jeg gjorde alt jeg kunne. Virkelig.
Men det var da det virkelig begynte.
Hvisk, hvisk, hvisk. De hvisket.
Om hva? Om forhold du hadde med studentene dine?
Kom igjen.
Og folk trodde på ryktene?
Ja, og ikke bare folk.
Deborah var mye yngre enn meg da vi falt for hverandre.
Tjue år yngre.
Men allerede som 18-åring var hun...
Det var bare henne. At hun ikke forsto det...
Så din kone Deborah trodde også på disse ryktene.
- Ikke min kone. Vi giftet oss aldri. - Men hun gikk fra deg?
Hun sa ting man ikke kan ta tilbake.
Eller glemme.
Kunne ikke ta sjansen.
Og så vekk.
Jeg så dem aldri igjen.
- "Dem"? - "Dem"?
Si sannheten! Si sannheten!
Men i helsike.
Si sannheten! Si sannheten!
Reklameskilt på Times Square.
Du sa vi hadde fått det til
når klientene våre var på reklameskilt på Times Square.
Noen skrivebord og en kaffetrakter.
Du syntes det var så stilig å være midt i alt sammen.
Og så skjønte vi hvorfor det var så billig.
Virkeligheten var verken stilig eller spennende.
Bare tom.
Og hul. Og mørk.
Stå i ro.
Leo, hvor er kidnapperne?
De er kidnapperne.
Det var deg.
Hva skjedde med oss, Martin?
Snakk til oss Eric. Dere fikk barn?
Tara?
- Nei. - Hva er det du gjør?
Tara, stopp. Tara!
Ingen fant meg. Men hun klarte det.
Allerede som baby var hun så målbevisst.
- Hei. - Hei, Leo. Bra jobbet.
Hei, vennen. Går det bra?
- Hvis hun bestemte seg for noe... - Er det Tara?
- Ingen Tilson? - Nei.
Min Evie.
- Hei, stopp! - Stopp selv!
- Ikke skyt! - Megge!
- Løgnaktige jævla megge! - Alle løy.
- Trekk unna! - Senk våpenet!
Du lurte meg! Du lurte oss alle sammen. Du lot meg drepe Copeland!
Hva?
- Nå roer alle seg ned. - Leo.
- Er Martin død? - Copeland sendte et team etter oss.
- Han var ansvarlig for Moniques død. - Nei, alt er din skyld!
Det du gjorde, satte i gang alt dette.
Stakkars uskyldige Natalie. Det var en grunn til at dere ble valgt ut.
Dere vet godt hvorfor. Dere er med på å gjøre det mulig
for Cooper Newman PR å fortsette å ødelegge menneskers liv.
- Hvem faen er du? - Leo, slutt.
Ingen skulle dø.
- For sent. - Senk våpenet.
Går det opp for lille rike, hvite gutt at han ikke styrer alt?
- Bare skyt meg. Gjør det. - Natalie.
Jeg har ikke mer å tape, takket være deg.
Tara?
Har du virkelig...
Hei. OK, ja da. OK.
Hadde du planlagt alt dette? Hele tiden?
Ikke denne delen.
Ingenting av det som skjedde etter at vi ble løslatt, var planlagt.
Vi bare reagerte på det som skjedde.
Oss fire, koplingen til CNPR og maskene var bare ment som avledning
- det første døgnet. - Oss fem.
Hva?
Vi er fem.
- Han er ikke en av oss. - Så jeg er den eneste som er uskyldig.
- Det forklarer ikke... - Jeg sa jo...
- Nei. - For å tvinge dem til å høre.
Men hvorfor tok du oss med hit?
FRA MAMMA - MÅ IKKE ÅPNES FØR MIDNATT 23/3
KODEN ER BURSDAGEN DIN XX
Si sannheten! Si sannheten!
Vi kan ikke bare bli her.
Ingen skal noe sted før Katherine Newman sier sannheten.
Du må hate henne intenst.
Eller elske henne.
Det første kontoret deres lå her. Men det vet ingen. Det passer ikke inn i imaget.
Det står tomt fordi eierne
tjener bedre på å bruke det til reklame enn på å la folk jobbe eller bo her.
- De gjør verden til et dårligere sted. - Men det er ikke for sent.
For Martin er det det. Da pappa døde, stilte han opp for meg.
- For oss begge. - Istedenfor alt dette,
kunne du vel bare gått i terapi?
La oss si at moren din gjør alt du ber om.
Hun må si hele sannheten om faren min.
At hun løy om arbeidet hans og om ham.
- Er Cresswell faren din? - Det driter jeg i!
OK, men hva så? Hva skjer så? Skal han bare dra hjem igjen?
Og hva med deg? Hva med dem?
- Aldri i verden. - Hva?
Skjønner du ikke hva de gjør?
De prøver å få alle til å tro at det var vi som tok Leo.
Nei, vi gjør ikke det.
- Det trengs ikke. - De er allerede overbevist.
Dere kan da ikke tro dere kan skape en egen versjon av virkeligheten,
som om vi er en del av et jævla dataspill!
Hvorfor ikke?
De rike og mektige har gjort det i årevis, og ingen har klaget.
Men nå kan vi slå tilbake.
Og se, så lett det er.
Vi er toppsaken på nyhetene over hele verden.
De tror dette er virkeligheten.
Det er alltid noen som styrer. Spørsmålet er hvem og hvorfor.
- Hvor skal de? - Dere kan ikke snu dere bort.
Dette er livet mitt, det er virkelig. Hvis du skyter meg, blør jeg.
Sånn? Tror du dette er sminke?
Jeg nekter ikke for at jeg har løyet.
Du fant Cooper Newmans mørkeste hemmeligheter.
- Men jeg så ikke på noe av det. - Nettopp! Du er jo ikke dum.
Du visste godt hva CNPR drev med, og du kunne ha avslørt dem.
Men det falt deg aldri inn. Du var bare opptatt av jobben du kunne få.
- Jeg er ingen skurk. - Du tok et valg.
Tara, vær så snill. Du kjenner meg! Du kjenner oss! Vi er ikke skurkene her.
- Gjør det ting bedre eller verre? - Vi kjenner ikke hverandre.
Stoler dere egentlig på hverandre?
Hvorfor sa du ikke at du tok den med fra hotellrommet?
- Hva da? - Pistolen min.
Hvorfor sa du ingenting?
Fordi han er politi.
Ikke sant, Eddie?
- Eddie? - Bare si det, mann.
Si hva da?
Han jobber for moren din. Du kan si det nå, Eddie.
Beklager, mann.
- Du løy. - Aadesh, la være.
- Hvordan skjønte dere det? - Vi var ikke sikre.
Men vi ville aldri klart oss hit uten deg.
Vær så snill. Hva sa hun?
Eric.
- Jeg trodde jeg hadde mistet henne. - Hør på meg.
Datteren din har havnet i alvorlige problemer. Sånt man ikke kommer seg ut av.
- Ikke i live. - Men du kan hjelpe henne.
Jeg vet hvordan det er å miste et barn.
Jeg var i militæret.
Og sønnen min...
Drømmen hans var å følge i mine fotspor. Og det gjorde han.
Og han var så stolt.
Jeg så det samme i ansiktet ditt da du snakket om Evie.
Han har det samme uttrykket når han snakker om datteren sin.
Sønnen min ble drept, Eric.
Og jeg får aldri se ham igjen.
Mens du var skilt fra din datter i så mange år, hadde du i det minste håp.
Om at hun kunne komme tilbake en dag.
Når du mister det håpet...
...og det bildet er alt du har...
Hjelp oss.
Daisy.
Endelig har jeg kjøpt telefon til deg.
Når du ser dette, er det over.
Eller kanskje ikke. Da har du ikke hørt på meg.
Og ser på dette før du fikk lov.
Uansett så kommer du nok til å høre mye forskjellig om meg.
Og i tilfelle jeg ikke er der, ville jeg fortelle min side av saken...
...så du kan vurdere det selv.
Jeg har jo sagt at jeg ikke vet hvem faren min er.
Sånn er det ikke lenger. Jeg har alltid villet vite det.
Og da bestemor døde, følte jeg at jeg kunne begynne å lete.
Det tok en god stund.
Men til slutt...
...så fant jeg ham.
Bestefaren din heter Eric Cresswell.
Herregud, Daisy. Du hadde elsket ham.
Han har heller aldri gjort som han ble bedt om. Og han er smart, akkurat som deg.
Han oppdaget noe et av verdens største oljeselskaper
ikke ville at noen skulle vite. Så PR-byrået deres spredde løgner om ham.
De ødela både ryktet hans og livet hans.
Og ikke bare hans.
Fordi skadene etter slike løgner går i arv.
Fra generasjon til generasjon.
Bestemoren din reiste bort med meg
fordi hun var redd jeg måtte lide under det faren min hadde gjort.
Eller det folk sa han hadde gjort.
Og det forstår jeg. Jeg klandrer henne ikke.
Men det var galt av henne.
Foreldres handlinger påvirker alltid barna.
Sånn skal det være.
...mange som roper "Si sannheten", er unge.
Uansett utfall er dette en ny generasjon som krever å bli hørt.
De sier: "Vi vil gjøre ting annerledes nå."
Jeg har lært av en som bare er litt eldre enn deg, at det ikke holder å være uenig.
Det holder ikke lenger å legge ut en skarp kommentar på sosiale medier.
Mennesker som Katherine Newman må ta ansvar for løgnene sine.
Og sammen med andre gode nyheter, har jeg egne nyheter å fortelle.
Jeg kan ikke få sagt hvor stolt jeg er over å få si at min sønn Leo
nå blir leder for Cooper Newman-stiftelsen.
Fra og med i dag.
- Takk. - Kom opp hit, vennen.
Jeg er stolt og gleder meg til fremtiden.
Jeg har lært av den beste, men nå skal jeg gjøre ting på min egen måte.
Jeg har lært av den beste, men
nå skal jeg gjøre ting på min egen måte.
Takk!
Takk.
Men viktigst av alt, min Daisy Duke,
mer enn alt annet
må du vite at jeg elsker deg.
Unnskyld at jeg vekker deg, jenta mi.
Men det er noen som ringer. Det gjelder mamma.
Nei, ikke vær redd. Det går bra.
- Jeg har henne her. - Kan Tara ha tatt kontakt
uten at du vet det? På e-post eller på annet vis?
Har du hørt noe fra mamma?
Nei.
Og hun har ikke telefon?
Det er jeg helt sikker på.
Kan du si mer om hva han sa til henne?
Han sier at Tara hadde sagt at alt ville bli forklart.
Og at Daisy kunne forklare.
Du vet hvor viktig det er å si sannheten, ikke sant?
Har mamma sagt noe om at hun fant faren sin?
- Nei. - Nei.
Sa hun noe om turen til New York?
Hva med mammas tur til New York?
Sa eller gjorde hun noe som virket litt rart?
Hva sa hun om denne?
Hun sa ingenting. Bare at det er der de har nedtellingen.
- Hva da? - Det er en snøkule.
Hun hadde den med til Daisy.
Det er Times Square. Der de har nedtellingen.
Times Square nummer 1.
Jeg må be dere om å gå.
Jeg trenger rommet.
Takk.
Ser du noe?
- Nei, men sirenene blir høyere. - Det er bare 10 minutter igjen.
- Faen! Sjekk skjermene! - Nødstrømmen er på.
Å, gud!
Slipp våpenet.
Få bekreftet at det var skudd.
Hold demonstrantene unna. Forstått?
Jeg venter på å få vite mer om den økte aktiviteten rundt Times Square.
OK. Nå?
Gi meg telefonen.
Hvorfor? Du sa du allerede hadde tatt kontakt.
De vet vi er her. De stengte strømmen.
- Tenk om de skyter? - Gi meg telefonen, Tara.
Nå!
- Eddie! - Du og du, dit bort.
- Sean, vær så snill. - Hold kjeft.
Hei, Leo. Hyggelig. Jeg har hørt mye om deg.
Du skremmer ikke...
Ned på kne, alle tre.
- Hvordan fant du oss? - En sporingsenhet i skoen din.
- De var ikke med på å lure deg. - I så fall kan dere to få gå.
Tulla.
Han lurte deg ikke heller.
- Hvorfor kom du tilbake? - Jeg sa jo at noen måtte ta ansvar.
Du forstår ikke hva dette er, Sean. Hva det kan bli.
- Problemet er at jeg ikke bryr meg. - Jeg tror deg ikke.
Det kan jeg leve med.
- Kom, Leo. - Nei, nei.
Sean, nei. Vær så snill.
Greit, kom igjen.
- Opp. - Leo!
Unnskyld, Leo.
Legg deg ned.
Eddie! Eddie.
Faen. Å, faen.
Han må til sykehus. Tara, få telefonen.
Nei, Aadesh. Vi kan ikke.
- Fordi han er politi? - Vi kan ikke bli her.
- Men vi kan ikke gå fra ham. - Da arresterer de oss, og Sean dreper Leo!
- Natalie, han vet sannheten! - Han kan dø!
Nettopp!
Jævla drittsekk!
AIC NEWS. SEND DET GJENNOM.
Nå skjer det noe.
Ms. Newman? Kan du høre meg?
- Hvordan går det med deg, Ms. Newman? - Beklager, men...
La meg si noe.
- Kan jeg få si noe? - Klart.
Vær så god. Du er på luften.
Først må jeg fortelle om Eric Cresswell.
Som dere nå kanskje vet, var det for over 25 år siden
at professor Cresswells kunnskap, integritet og harde arbeid
ga resultater som kunne fått mange ulike konsekvenser.
Det kunne blant annet kostet min klient IOP,
og også hele bransjen, enorme summer.
Jeg kan ikke si hva de gjorde.
Men ved CNPR skapte vi en hel strategi for feilinformasjon
for å beskytte klientenes interesser.
Vi bestilte rapporter med andre konklusjoner,
bygde et helt miljø av svært synlige eksperter.
Som alle hadde bare én oppgave:
Å understreke uvissheten når det gjaldt klimaendringer.
Og samtidig for å minimere skadene,
i tilfelle professor Cresswells rapport nådde ut til publikum,
jobbet vi for å undergrave ham som kilde.
Vi antydet at han hadde upassende forhold til unge kvinner.
Det handlet ikke om å understreke uvissheten. Det var ren løgn.
Mr. Cresswell har ikke gjort noe galt, verken profesjonelt eller privat.
Det var det vi som gjorde. Jeg.
Hun gjør det.
Hun gjør det virkelig.
Ms. Newman, det er litt av en tilståelse.
Jeg er ikke ferdig.
Det verste, innser jeg nå, er at da vi undergravde professor Cresswell,
undergravde vi selve vitenskapen.
Og konsekvensene av noe slikt
kan være like skadelig og omfattende som klimaendringene.
For vi undergravde fakta.
Vi skapte tvil der det ikke hersket noen tvil,
og bidro til å skape en kultur der ingen stoler på noe.
Ikke engang det de ser selv.
Fordi noens fakta er like sanne som noen andres.
Og ingenting er løgn.
Sannheten er at det kanskje er den aller største løgnen.
Vår eneste sjanse nå er å si sannheten.
Vi bidro ikke bare til å få folk til å tvile på sannheten.
Vi fikk dem til å tvile på om det fantes noen sannhet.
Noe av det Leo lærte av henne.
Folk vil ha historier, ikke fakta.
Og dere... vi er den beste historien.
Og det, mer enn noe annet...
...er jeg så veldig lei for.
Folk vil at vi tre skal være kidnapperne. Og Sean.
De ønsker å tro på det de tror at vi har gjort.
Så kan vi ikke bare la dem få tro?
Det at jeg den gangen ikke visste
at dette foregikk i selskapet mitt, er ingen unnskyldning.
Det er mitt selskap og derfor mitt ansvar.
Vi er de eneste som vet hva som skjedde.
Ingen kommer til å tro på Sean, og ungdommene sier ingenting.
- Og hvis Leo... - Du er gal.
Og du havner i fengsel i lang tid.
Skal alt dette være til ingen nytte?
Jeg har lært mye denne uken.
Dette har fått meg til å forstå at jeg har misforstått så mye,
både som forretningskvinne og som mor.
- Og jeg vil gjerne få fortsette å lære. - Aadesh.
Du vil så gjerne få til noe i livet.
Her har du det! Og det tror jeg du forstår.
Dere må dra.
Eddie.
Lever du? Å, gud.
Dere må stikke. Den veien Sean kom inn.
Jeg går ikke fra deg.
Jeg skjønner det.
Vi kjenner hverandre.
Nå!
Aktiv skytter!
Politibetjent! Hold avstand!
Gå, gå!
- Ligg stille! - Jeg er politi!
Hold hendene rolig!
Bli liggende.
- Se på meg! - Jeg ser.
Verden er forandret, og CNPR skal også forandre seg.
Ellers dør vi, og det er i så fall fortjent.
Ms. Newman?
- De har funnet Leo, Ms. Newman. - Hva?
Han er i live.
Er han...
I et parkeringshus ved Times Square.
Gudskjelov.
OK. Alt ser fint ut.
LURER DU MEG, ER HAN BORTE FOR GODT
Jeg ser mistenkte. Hva vil dere jeg skal gjøre?
Løp!
Stå i ro.
Hei!
De sier du er heldig som overlevde.
Har de funnet dem?
Bare Natalie foreløpig.
Dette er ikke din skyld. Greit? Du gjorde alt du kunne.
Jeg er stolt av deg. Og du er i sikkerhet. Leo også.
Ja.
Vi klarte det.
Vi snakkes.
Hei.
Jeg ville takke for all hjelp.
Takk skal du ha. Har du fått treffe ham?
Skal det nå.
Har du sagt til datteren din at du kommer hjem?
Skal det nå.
Professor?
- Hei, bestefar. - Daisy.
Hyggelig å se deg.
Leo.
Mamma.
Hei.
Leo. Leo!
Det er vanskelig å tro at det er sant.
Du må lære at det er lett å skjule sannheten.
Å unnslippe den er...
Nå kan ingen se en annen vei.
Vi får nå se.
Tekst: Trine Haugen