Er det ille?
Nei da.
Stopp bilen.
Stopp bilen!
Hva er det du gjør?
- Lukk døren! - Slipp meg!
- Lukk døren! Natalie, hold deg fast! - Stopp!
- Få henne inn igjen. - Lukk døren!
Få henne inn.
Nå!
- Vi må snu. - På med beltet.
Vær så snill. Vi kan ikke la henne ligge igjen der. Stopp!
Det der var helt sjukt.
Det gikk bra. Bare pust.
- Vi skal få tak i hjelp. Ikke sant? - Men for faen.
Det er jeg som er hjelpen.
Hvor skal vi?
Du kan gjerne kjøre litt fortere.
Ja, hvis jeg vil ha oppmerksomhet.
Vi trenger jo oppmerksomhet. De ville drepe oss. Og han er skutt!
- Folk er døde. - Vi må ringe politiet.
Kanskje det var dem vi stakk fra.
Det er for sent å snu.
BASERT PÅ SERIEN "KFULIM: ANKLAGET"
SKAPT AV AMIT COHEN - MARIA FELDMAN
Hva skjer nå?
- Bli med meg. - Hvor i helsike er vi?
Kompis.
Vær helt stille, greit?
Herregud. Beklager.
Går det greit?
Ja.
Skru av.
Finn stearinlys. Jeg sjekker resten av huset.
Vi stikker.
Nå. Før han kommer tilbake.
- Bør vi ikke høre hva han har å si? - Du ble skutt, Eddie.
Ja da. Det går bra.
- Men han er helt gæren. - Det er eneste måte å få noen svar på.
Kom igjen, gi meg nøklene.
FEIL PASSORD TO FORSØK GJENSTÅR
Tror dere han vet hva dette er for noe?
Døde han?
Hvem?
- Han jeg skjøt. Døde han? - Jeg vet ikke. Det var så mørkt.
- Det skuddet ville ha drept en zombie. - Kompis.
Men det var jo et uhell, ikke sant?
Har noen funnet noe med et navn eller passord? Regninger, kvitteringer, lapper?
Hva leter du etter?
Kan du forklare litt? Vi er litt bekymret for...
Alt sammen.
Alt sammen. Takk.
- Hvordan fant du oss? - Og hvorfor?
Noen prøvde å drepe meg.
Trolig de som vil at det skal se ut som jeg kidnappet Leo Newman.
- Så du har ikke tatt ham? - Jeg ville finne ut hvor mye hun visste.
Jeg så at de tok dem og fulgte etter.
- Og takk Gud for det. - Det var neppe ren godhet.
Dere er min beste sjanse
hvis jeg skal finne ut hva dette er og hvorfor vi er koplet sammen.
Det er din skyld.
Det var du som sendte meg meldinger.
- Det var du som kjørte motorsykkelen. - Kjenner dere hverandre?
- Hvilken motorsykkel? - Du skjøt meg i går.
Jeg visste at du hadde vest på deg.
Det var ikke jeg som kontaktet politiet.
Hvis jeg hadde villet drepe deg, ville du vært død.
Hva er dette for noe?
Hvem er du?
Politiet sa jo at han var leiemorder.
Men jeg er ikke fienden. Akkurat nå kan vi bare stole på hverandre.
Vi har bare et par timer. De som sendte folk etter oss, vet at det gikk galt.
- Og hvem var de? - Hemmelige agenter, eksmilitære.
- Hvem sendte dem? - Britiske myndigheter, FBI.
- Skjøt jeg en polititjenestemann? - Du drepte sjansen til å få svar på det.
Så du tror han er død?
Seriøst?
Men rent offisielt har ingenting skjedd.
Åstedet er allerede ryddet. Bortsett fra søsteren hennes, kanskje.
Natalie? Natalie!
Natalie!
- Nei. Slipp meg. - Slutt.
Jeg kan ikke dra fra henne. De får ikke slippe unna med det!
Slutt.
- Noen andre som har telefon? - Nei, de tok dem.
Hør her, vi er sammen om dette...
Hun er borte. Hører du det? Borte.
Vil du vite hvem som gjorde det, eller ikke?
Hvorfor oss?
Ikke slapp av for mye. Vi har ikke mye tid.
Kom igjen. Hva har vi til felles?
Vi er briter og var i New York da Leo Newman ble kidnappet.
Hvorfor var du der?
- Dette har vi snakket om. - Hos politiet, ja.
Men nå kan du si sannheten. Det kan vi alle sammen.
Det som sies, blir mellom oss. Er alle enige?
Jeg var på et Cooper Newman-arrangement. Jeg hadde ikke lyst, men...
Hvorfor ikke?
For fire år siden var jeg kritisk til å gi Leo Newman en studieplass
og at vi tok imot penger fra morens selskap.
Saken ble gransket. Og de konkluderte med at alt var i orden.
Hadde du kontakt med ham?
- Nei. - Seriøst?
Ja, seriøst. Og dette er akkurat som politiavhøret.
Men du må da kjenne ham?
- Hvorfor må jeg det? - Fordi de sier at han studerer ved Oxford.
Har du vært på et universitet? Selvsagt ikke. De er store.
Ja, med mange vinduer.
Oxford har over 20 000 studenter, og jeg er en av dem.
Og jeg er helt ubetydelig. Dette er helt sykt.
- Han er teppeselger. - Nei, det er jeg ikke.
Litt av et sammentreff.
- Ser vi ut som kidnappere? - Og hvordan ser de ut?
Som deg.
Du var mer Lara Croft enn professor i stad.
Jeg er ikke professor.
- Og jeg er ikke teppeselger. - Hva er du da?
Ja, hvorfor var du i New York?
Jeg hadde et møte med Cooper Newman PR om en jobb. Datasikkerhet.
Jeg har eget firma. Jeg skal starte et.
Et internasjonalt milliard- selskap skal oppgradere datasikkerheten,
og da kontakter de en teppeselger i West London?
- Det er ikke... - Ikke helt sant?
Skjønner dere hvor alvorlig dette er?
Hvem tror dere får skylden for drapet på søsteren hennes?
- Nei. - Jo, for faen.
Hvorfor skal vi tro på deg?
Fortell hva du vet. Det er du som er på nyhetene.
Men du er ikke å se noe sted. Hvorfor det?
Jeg ble tatt senere, og jeg bodde ikke på hotellet.
Og jeg er på alle forbanna avisforsider.
Pikselert.
Jeg vet ikke. Kanskje jeg møtte Leo på universitetet.
Jeg snakker med alle.
Kanskje vi har vært på samme forelesning eller samme pub.
Og så var jeg i New York den dagen han ble tatt.
Og plutselig er jeg Baby Driver.
- Hvor er du fra? - Wales opprinnelig.
- Hvilken del? - Cardiff.
- Giftet foreldrene dine seg der? - Hva?
Det holder. Din tur til å svare oss. Svare meg.
Du har utpresset meg i to år.
Ikke jeg, Natalie.
Jeg vet du er sint, men... Jeg var bare innkrever.
- Det var du som stjal pengene. - Ja, og jeg betalte tilbake.
Men de to siste kontantleveringene var til deg.
Det var derfor jeg var i New York.
- Hvorfor hentet du ikke pengene? - Hvem avtalte møtet i New York?
Du. Si sannheten.
Politiet sa at firmaet jeg tok penger fra, er eid av CNPR.
Visste du det? Var det de om sendte deg?
Jeg vet ærlig talt ikke.
Ingen vil at jeg skal vite for mye.
Hvem jobber du for?
Jeg jobber ikke for noen. Jeg er student.
- Hva studerer du? - Historie.
Alt sammen?
- Hva? - Hvilken periode? Svar.
- Eldre historie. - Eldre britisk historie?
Faen ta deg.
Eddie!
Eddie, gikk det bra?
Gikk det bra, kompis?
Finn en ren genser til ham.
Man ser veien fra andre etasje. Kan du holde utkikk?
Gå og pass forsiden av huset.
Jeg tar meg av ham.
Faen!
Oi, da. Du var heldig.
Dette blir et skikkelig arr. Hvis du overlever.
Tulla.
Kom igjen. Faen.
Hvordan går det med ham?
- Kulen traff ingen viktige organer. - Hvordan vet du det?
Han puster.
Her.
Klipp ut en lapp.
Lærte du dette i forsvaret?
Var det første gang du drepte noen?
Få den.
Hvordan føltes det?
Den første gangen.
Det var kanskje første gang du traff et menneske, men du har skutt før.
Man vokser ikke opp på gård uten å lære å bruke rifle.
- Men pistol er noe annet. - Bestefar samlet på pistoler.
Én til.
Hjelp meg med å få ham opp.
OK. OK.
OK.
- Men det blir lettere. - Å leve med, mener du?
Nei, å drepe.
Det blir lettere med trening.
Drikk dette. Det er salt og sukker i.
Faen.
Kom igjen.
Faen!
- Bra vakthold. - Sam?
Er det du som er her?
Jeg så ikke bilen.
Hei, hei.
Det er vel ikke nødvendig? Vi er helt stille, så går han.
Trodde du skulle reise bort.
Ta av deg T-skjorten.
Sam?
Er du hjemme?
Er du der?
Sam?
- Jesus. Hva? - Hvem er du?
Hvem er du? Og hvorfor har du våpen?
Jeg bor i nabohuset og så det var lys på.
Faen.
Beklager, er du...
David.
David, ja. OK. Jeg tror... Jeg tror onkel Sammy har fortalt om deg.
- Onkel? - Ja, jeg kaller ham det.
Vi møttes på reise.
Er du venninnen til datteren hans? Som er gift med han journalisten?
Jeg har vært lenge borte. Går alle her med våpen nå?
Unnskyld.
Nei, unnskyld at jeg vekket deg.
Er mannen din her?
Hilste du ikke på ham da han var her sist?
Nei.
Jeg syntes Sammy sa at...
Elskling?
Ja?
Kjære, dette er David i nabohuset.
Hei, David.
Bra nabolagsvakthold.
Det må være du som er Harry. Hyggelig.
Kanskje vi faktisk har hilst før. Du virker kjent.
Å, det ville jeg ha husket.
Jeg har lest boken din.
Jaså? Da håper jeg du kjøpte den, ikke lånte en.
Hva syntes du?
Tårene rant.
Enig. Så trist.
Av latter.
- Ja, snakk om lys og mørke. - Hun lyver. Hun leser aldri bøkene mine.
Hun tror ikke jeg vet det, men det er greit for meg.
Det er andre ting jeg elsker henne for.
Vel, jeg må nok... Jeg får vel la dere få litt...
Du har noe på...
Å, takk.
Hvor lenge blir dere?
Vi tar det litt som det kommer.
Jaha.
Kom, Delta.
Takk. Ha det.
- Du er flink til å lyve. - Du også.
Han så at det var blod.
Unnskyld.
Hei, Eddie. Hvordan går det?
Bedre, ja.
Hvor er pistolen min?
Hvor er Natalie?
Natalie? Natalie, hva holder du på med?
Slutt. Natalie, svar da.
La meg være.
OK.
Natalie...
Natalie, vær så snill. Ikke gjør dette.
Du kjenner ikke meg. Du vet ingenting om meg.
Nei, vi kjenner hverandre ikke, men vi har havnet i samme situasjon.
Hvor mange familiemedlemmer har du mistet i kveld?
Jeg har mistet folk.
Og jeg vet hvordan det er å klandre seg selv.
Det var min skyld at hun var der.
Mamma har allerede gravlagt mannen hun elsket.
Og Mon... Monique, hun var den beste. Hun gjorde...
Hun ga alt verdi for mamma og meg...
Hun skulle redde verden.
Natalie?
Jeg har en datter. Hun heter Daisy.
Og jeg elsker henne høyere enn jeg trodde var mulig.
Og det lover jeg deg. Det eneste som er verre
for moren din enn å miste en av døtrene sine,
er å miste begge.
Hun kommer aldri til å tilgi meg. Og jeg kommer aldri til å tilgi meg selv.
Nei!
Det gikk bra.
Gi meg den.
- Det var de som drepte henne. - Han har rett.
Man må fjerne sikringen.
Alle lyver iblant. OK?
Vi skal finne sannheten.
Hva har du løyet om?
Jeg fortalte ikke alt da de arresterte meg.
Om Leo Newman.
Granskningen avdekket ingen regelbrudd, og jeg sa jeg skulle la saken ligge.
Men det gjorde jeg ikke.
Jeg mente de skjulte noe, så jeg startet en slags kampanje.
Jeg utga meg for å være andre på nettet og plantet rykter
om hvordan Leo hadde kommet inn.
Og så ringte telefonen.
Hvis jeg fortsatte å ærekrenke Leo Newman og familien hans,
ville det koste meg jobben, ryktet mitt ville bli ødelagt
og jeg ville komme til å miste alt, familien min også.
Jeg var fremdeles gift den gangen.
Hva gjorde du?
Jeg sa: "Faen ta dere. Hvordan våger dere å true meg?"
Jeg fortsatte, men litt mer forsiktig.
Så en dag ringte mannen min.
De hadde ringt fra skolen, mens jeg foreleste.
Noen hadde hentet Daisy på musikkøvelse, sagt at de kjente meg...
...og tatt henne med seg.
Vi ringte politiet. Jeg har aldri vært så redd.
Ikke engang nå i kveld.
Noen timer senere ringte de igjen.
- Og hva sa de? - Hvor hun kunne hente ungen.
At hun hadde hatt det helt topp, fått godteri og brus, men at de mente alvor.
Glem Leo Newman.
Ikke for å avsløre slutten, men det lysner snart.
- Fikk du navnet til han som ringte? - Hvordan kunne du vite hva han sa?
Du har gjort sånt mot mennesker.
De sender folk som meg hvis man blåser i advarselen.
Jeg forstår ikke. Hvorfor fortalte du ikke politiet alt?
De snakket allerede om at jeg bar nag til familien Newman.
- Jeg ville bare virket skyldig. - Men du bærer jo nag til dem.
Ja, jeg og en drøss andre.
Jeg tok denne fra han som ble sendt for å drepe meg.
Og han er død nå?
Hvis vi kan få åpnet den...
Man må ha passord.
OK. OK.
Har du noen av eiendelene hans? En telefon, eller noe.
Ja, jeg har sjekket den.
Ingenting som ligner et passord.
Fordi det ikke er det vanlige passordet hans.
- Det er en boot-innlogging. - Hva er det?
Det gir adgang til BIOS.
Jeg er ikke teppeselger, sa jeg.
Hvor er e-posten hans?
Tom.
Tom. Petraeus. Petraeus.
- Han har sendt e-post til noen hos CNPR. - Hvordan vet du det?
Denne malen lå på serveren de ikke ville at noen skulle vite om.
Hvis du tier stille litt, skal jeg fortelle mer.
- M. Copeland. - Hvem er det?
Martin Copeland. Han er operativ leder...
...i Cooper Newman.
Spill den siste videoen.
Hør etter. Vi setter pris på at dere fortsetter for Leos skyld,
men Miss Newman kommer ikke med noen uttalelser
- angående kveldens kontakt. - Hva snakker han om?
Vi kommer tilbake så snart vi har noe å melde.
Hva er koplingen mellom Katherine og mannen på bildet? Eric Cresswell.
Vi vet foreløpig ikke mer enn dere, Jill.
- Jeg har ikke mer å si. - Mannen på bildet?
Hvem er Eric Cresswell?
Hvordan visste du om serveren?
- Hva skjer her nå? - Hva var det?
- Hva så du? - Vet ikke. En bevegelse, tror jeg.
Hvor?
- Mellom trærne der. - Vis meg.
Her borte.
Der.
Hva gjør de?
- Tror dere det er naboen? - Eller politiet.
Ja.
Hvem ringte du?
Faen ta deg.
Kom igjen. Pust godt inn.
- Burde vi gå ut? - Og gjøre hva da?
- Kanskje de trenger hjelp. - Jeg tror neppe Sean trenger din hjelp.
- Men hva med... - Aadesh har Sean der.
- Sa de på videoen at kidnapperne... - Holder du aldri kjeft?
Beklager. Men jeg har blitt kidnappet og skutt.
- Så jeg er litt stressa. - Hvilket college går du på?
I Oxford.
Wolvesey.
Så da kjenner du professor Cottler?
Nei.
Hva faen?
Hva skjedde? Jesus.
Hva skjer?
Går det bra?
Sean.
Kom igjen.
Jeg fant en telefon. Og jeg prøvde å ringe.
- Til hvem? - Politiet.
- Hevder han. - Nei, det er sant.
Jeg prøvde å få tak i hun der Vanessa.
- Jeg tror vi kan stole på henne. - Dere kan ikke stole på noen, sa jeg.
Ikke deg heller.
Ikke deg heller. Nettopp.
Han vil ikke ringe politiet.
Han tenker bare på seg selv. Vi har ikke drept noen.
Du kan sjekke samtaleloggen.
Jeg rakk ikke å slå nummeret før han knuste den.
Jeg vil bare ha en slutt på alt dette.
Jeg kjøper det ikke.
Forrest Gump-taktene dine.
- Han er smartere enn han ser ut. - Jeg er enig.
Han stakk så fort du spurte om Martin Copeland.
Og hvis du er innblandet i dette,
har du en del av ansvaret for at Monique er død.
Og da fortjener du å dø langt ute i gokk, akkurat som hun gjorde.
Jeg begynner å like deg.
Greit, Natalie. Greit.
- Jeg skal fortelle alt. - Hva da?
Martin Copeland...
...deltok på møtet i New York. Personlig.
- Jeg kunne ikke tro det. - Ikke jeg heller.
Men saken er den at det jeg gjorde...
En av strategiene jeg bruker for å selge mine tjenester, er egentlig...
Jeg hacket dem.
Ja, mann. Jeg hacket Cooper Newman.
Og så forklarte jeg hva jeg hadde gjort:
"Tenk om jeg ikke hadde hatt ærlige hensikter.
Tenk hvor mye skade jeg kunne ha gjort.
Så gi meg jobben, så skal jeg stoppe skurkene, for jeg kan alle triksene."
- Dette fikk nok ikke Vanessa høre noe om. - Kona mi vet det ikke engang.
Han ville uansett ikke deltatt på møtet. Og så?
Det er ikke noe mer.
- Jeg tror deg ikke. - Det er sant. Æresord.
Jeg kan ikke si hvorfor, men han var der. Og det er alt.
Det er alt jeg vet. Greit?
- Hva så du? - Hva mener du? Hvor da?
Du hacket systemene deres og fant en hemmelig server.
- Hva fant du? - Jeg husker ikke. Det var ikke poenget.
- Kopierte du noe? - Jeg skulle ikke utpresse dem!
- Men egentlig... - Tenk. Vi har snart ikke mer tid.
Jeg vet ikke. Masse strategi-greier.
Kundenotater, økonomirapporter. Det eneste interessante var e-postene.
- Leste du folks e-poster? - Nei. Ja.
- Copelands? - Ja. Og Katherine Newmans.
Jeg visste om den ambassadørgreia.
- Ble sønnen nevnt? - Ja, de la planer om...
- Hvem da? - Copeland.
De snakket om at det var en ny dag, en ny start.
- Hvem var de skrevet til? - Jeg vet da for faen ikke!
Greit? Jeg vet ikke!
OK. Hva vet vi til nå?
På arrangementet jeg deltok på,
fikk Leo Newman ansvaret for driften av Cooper Newman-stiftelsen.
Stråselskapet har bedt meg flytte mye penger de siste månedene.
Men selv om Copeland følte seg forbigått, kan det ikke ha hjulpet ham å ta Leo.
Noen som har noen ideer?
Hvor skal du?
- Sean, hvor skal du? - Det blir snart lyst. Jeg må skifte.
Og så har jeg noen spørsmål til sjefen sjøl.
- Skal du snakke med Copeland? - Han er fellesnevneren her.
Men ikke for deg. Hva er din kopling til Copeland?
Jeg har ingen, så vidt jeg vet.
Hva med faren din? Han driver jo forretninger i Amerika.
Amerika er digert.
Hva har du tenkt å gjøre?
Jeg har mistet levebrødet. Noen må betale.
Har du tenkt å dra til New York?
Hvis Martin Copeland gjorde dette mot familien min, vil jeg også ha noen svar.
- Jeg blir med. - Nei.
- Det skylder du meg. - Jeg vil egentlig si vi er skuls.
Og siden jeg har våpen, bør du stoppe mens du kan.
Jeg kan hjelpe deg.
Det er mer penger.
Du ville ikke vært her om du hadde penger. Hvordan skal du komme deg til Amerika?
Politiet har beslaglagt alt du har.
Da de slapp oss, dro jeg til kontoret og flyttet pengene som var igjen, utenlands.
- De kan ikke se når det ble gjort. - Hvorfor?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg trodde jeg kunne få gifte meg med han jeg elsker.
- Hundre tusen. - Natalie, hva er det du gjør?
Jeg kan torturere deg til du gir meg pengene.
Tror du jeg er redd for å dø?
Skift fort.
Ta en skjorte eller noe som passer. Og hatt eller briller. Sett opp håret.
Noe som endrer hodefasongen.
Det forvirrer ansiktsgjenkjenningen. Han har gjort dette før.
Du da?
Den siste beskjeden fra kidnapperne kom i går kveld.
Og etter det har etterforskerne jobbet for å
spore opp mannen som ble omtalt i kidnappernes siste video
som Eric Cresswell.
En britisk forsker som ble tvunget ut av sin stilling
ved Cambrook University etter en granskning.
Den gangen ble det ikke gitt flere detaljer.
Og universitetet har foreløpig ikke ønsket å kommentere saken.
Koplingen til Katherine Newman og hva sannheten dreier seg om
er fremdeles et mysterium.
- Hvem er han? - Vet ikke.
Var det noe om...
Nei.
Kan du hjelpe meg med dette?
Klart.
- Sikker på at du vet hva du gjør? - Nei.
Men noe må jeg gjøre.
Han er farlig. Det vet du best av alle. Det må være en annen løsning.
Jeg er lutter øre.
Akkurat nå føler jeg ikke at jeg har noe annet valg.
Hva med deg?
Vet du hva du gjør?
Du sa selv at han var farlig.
Tror du han bare lar dere gå når dere vet hvor han skal og hvorfor?
- Han... - Han skjøt meg bare i brystet
fordi han tenkte jeg kunne være til nytte.
- Så hvordan kan du stole på ham? - Hvem har sagt noe om det?
Han er min eneste sjanse.
- Hva med moren din? - Hun er sterk. Det er hun nødt til å være.
Det er noe annet for deg. Du har barn.
Og nå mister jeg enhver sjanse til å få henne tilbake.
Jeg mister alt.
Et scenario der man krever noe annet enn penger,
med mindre det er politisk motivert, er svært uvanlig.
Tror du at kidnappingen av Newman kan være politisk?
Kanskje også terrorrelatert? Det er blitt spekulert...
I så fall kan det være en ny type terrorisme.
La oss kalle det etisk terrorisme.
Etisk terrorisme?
Høres kult ut.
Kult? Foreldrene mine kommer til å kverke meg.
Gudene vet hva mine tror. Kanskje de ikke blir så overrasket.
Så de har sett for seg at internasjonalt politi skal jakte på sønnen deres?
Bare det siste i en lang rekke fiaskoer, bekymringer og skuffelser. For dem.
Og Sonia.
Vi gjør som forventet.
Så hva gjør vi nå, partner?
Vi må da kunne stole på Vanessa.
Ja, kanskje. Men hva med Sonia og familien hennes?
Foreldrene mine og universitetet? Vil de tro oss?
- Hvis ingen kan bevise at vi gjorde det... - Det er noe helt annet.
Bevise at noe aldri har skjedd?
Det er forvirrende, både for myndighetene og for publikum.
Det er snakk om en forbrytelse, men folks støtte er splittet
mellom sympatien for en mor som leter etter sin sønn,
og disse profilene i en voksende bevegelse
som er lut lei av hele tiden å bli løyet for av offentlige personer.
- Da er vi ferdige. - Ja.
Hvis vi ikke kan bevise at vi er uskyldige, er skaden allerede gjort.
- Hvis han i det hele tatt lar oss få gå. - Du tror ikke han har tenkt å...
Jo. Nei. Jeg vet ikke. Men jeg tror han har rett.
Vi kan ikke stole på noen. Men vi fem kjenner i det minste reglene.
Vent, mener du at vi bør reise til...
Reise til Amerika.
Jeg kan nesten ikke tro det selv, men ja.
Hvis ikke en av dere har en bedre idé. Men husk at dere kontaktet meg.
Vent litt. Tara, du mener at Storbritannias fem mest ettersøkte
skal reise over en av verdens strengest bevoktede grenser
til åstedet for forbrytelsen de blir beskyldt for, for å konfrontere
den gale, mektige mannen de tror kan ha lurt dem
av grunner ingen i det hele tatt kan gjette seg til.
Og du er professor?
Jeg er ikke professor, jeg er juniorforsker.
Jeg var... Samme det.
Hva med datteren din?
Hun er det eneste jeg har, men jeg er ikke den eneste hun har.
Og uansett hva som skjer, må jeg lære henne at man må kjempe mot urettferdighet.
- Uansett hva som skjer. - Du kan da ikke ta dette seriøst.
Hvis de vil ta oss, er det lettere å ta én og én.
- Og ingen forventer at vi er i New York. - Fordi det er en elendig idé.
Alt du sier, er sant. Men hvilke andre muligheter har vi?
Han kommer aldri til å godta det.
Politiet, takk.
Unnskyld.
Jeg så etter deg.
Vi har kommet frem til at alle bør være med og snakke med Copeland.
- Å, ja vel? - Det er faktisk fornuftig.
- Hvordan da? - Fordi du trenger oss.
Tror du virkelig de har fortalt alt?
- Og hva med deg? - Jeg er som en åpen bok.
Natalie ville vært død.
Tror du?
- Hun visste jo ikke at sikringen var på. - Eller gjorde hun kanskje det?
Nå forstår jeg hvorfor du ikke er professor.
Du er ganske lett å lure.
Men jeg er oppmerksom på andre måter.
Du kan ikke løse denne gåten uten oss. Det var Aadesh som hjalp deg videre.
Tenk på det, i det minste.
Har du ringt politiet?
Ikke lyv, David. Det gjennomskuer jeg.
Ta en hatt, frakk, det dere kan finne.
Vi må dra. Nå.
Kom igjen.
Inn i bilen.
Hvorfor haster det sånn?
Vi må bytte bil.
Ned. Alle sammen.
PÅ VEI MED ALLE 4
Tekst: Trine Haugen