Ar rimta?
Ar rimta žaizda?
Nea.
Sustok.
Sustok!
Ką tu darai?
- Pasitrauk! Užtrenk dureles! - Ne! Paleiskit!
- Uždaryk dureles! Natali! - Stabdyk mašiną!
- Įtraukite ją. - Uždaryk dureles, bliamba!
Greičiau ją traukite.
Dabar!
- Prašau jūsų, turiu grįžt. - Prisekite jai diržą.
Prašau. Apsisukime. Negalima ten jos palikti. Sustok!
Ką tu darai? Beprotė.
Viskas gerai, tiesiog kvėpuok.
- Tuoj sulauksim pagalbos. - Po galais.
Tiesa?
Aš esu pagalba.
Kur mes važiuojam?
Galėtum važiuot truputį greičiau.
Galėčiau, jei norėčiau atkreipti dėmesį.
Bet mums reikia dėmesio, tiesa? Mūsų vos neužmušė. Jis - pašautas.
- Žmonės žuvo. - Reikia skambint policijai.
Manot, ne nuo jų mes bėgam?
Atgal kelio nebėr.
PAGAL SERIALĄ „FALSE FLAG“
KŪRĖJAI: AMITAS KOENAS, MARIA FELDMAN
Pala. Kas vyksta?
- Eikit paskui mane. - Kur mes, po velnių?
Biče.
Tik tyliai, gerai?
Vajė. Atsiprašau.
Kaip tu?
Gerai.
Išjunk.
Suraskit žvakių. Aš apžiūrėsiu namą.
Bėgam.
Greičiau. Kol jis negrįžo.
O gal palaukim, kol jis viską paaiškins?
Tu - pašautas, Edi.
Taip. Man viskas gerai.
Bet jam - ne. Jis - psichas.
Bet kitaip mes nieko neišsiaiškinsim.
Nagi, duokš raktelius.
BOTA VILEMAS PIETŲ AFRIKOS PILIETIS
KANADA ROJUS ENDRIUS TAILERIS, KANADIETIS
NETEISINGAS SLAPTAŽODIS LIKO 2 BANDYMAI
Kaip manai, ar jis kažką žino?
Ar jis mirė?
Kas?
Vyras, į kurį šoviau. Ar jis mirė?
Nežinau. Buvo tamsu.
Toks šūvis būtų nudėjęs net zombį.
Biče.
Bet juk tu - netyčia, tiesa? Taigi...
Gal matėt ką su pavarde ar slaptažodžiu? Sąskaitas, kvitus, užrašus?
Ko ieškai?
Gal malonėtum mums paaiškinti? Mes mažumėlę išsigandę dėl...
Visko.
Visko. Ačiū.
- Kaip tu mus radai? - Ir kodėl?
Kažkas bandė mane užmušti.
Spėju, jog tas kažkas bandė padaryti taip, kad atrodytų,
jog aš pagrobiau Leo Niumaną.
O tu jo negrobei?
Aš sekiau ją, norėdamas sužinoti, ką ji žino.
Pamačiau, kaip jas pagrobė, tai važiavau paskui.
Na ir ačiū Dievui.
Jis tai ne iš geros širdies padarė.
Jūs - mano šansas
sužinot, kas vyksta, po galais, ir kodėl mes susieti.
Tai tavo kaltė.
Tai su tavim susirašinėjau.
Tu buvai tas motociklininkas. Tu.
Jūs pažįstami?
Koks motociklininkas?
Tu į mane šovei vakar.
Žinojau, kad policija tau užvilko liemenę.
Aš į policiją nesikreipiau.
Jei būčiau norėjęs tave užmušt, tu jau būtum negyva.
Ką visa tai reiškia, po galais?
Kas tu toks?
Pati žinai. Policija mums sakė. Jis - apmokytas žudikas.
Bet ne jūsų priešas.
Pasitikėti galime tik vieni kitais, kitos išeities neturim.
Turim daugiausia porą valandų, kad papasakotumėme viską, ką žinome.
Tas, kas siuntė tuos smogikus, jau žino, kad jiems nepavyko.
Kas jie buvo?
- Juodieji operai, buvę kariškiai. - Iš kur žinai?
O kaip pats manai?
- Kas juos siuntė? - Britų tarnybos, FTB.
Nori pasakyti, kad nušoviau policininką?
Tu nušovei mūsų šansą sužinoti.
Manai, kad jis tikrai negyvas?
Rimtai?
Gerai, kad ši operacija nebuvo oficiali.
Vieta jau turbūt sutvarkyta. Gal išskyrus jos sesers kūną.
Natali!
- Ne. Atstok. Paleisk mane. - Liaukis.
Ne, aš jos ten nepaliksiu.
Jie už tai atsakys. Įvykis - tikras.
Liaukis.
Ar dar kas turit telefoną?
Ne, juos iš mūsų atėmė.
Klausykit, tai - mūsų visų reika...
Ji mirė. Girdi? Mirė.
Nori išsiaiškint, kieno tai darbas ar ne?
Taigi, kodėl mes?
Ilgam čia nesikurkit. Laiko turim nedaug.
Nagi. Kas mus visus sieja?
Visi mes - britai, ir buvome Niujorke
tądien, kai pagrobė Leo Niumaną.
Ką tu ten veikei?
Mes jau tai pasakojome.
Policijai, žinau.
Šįkart gali sakyt tiesą. Kaip ir mes visi.
Tai, kas čia bus pasakyta, liks čia. Visi sutinkame?
Aš sakiau kalbą „Cooper Newman“ fondo renginyje.
Nenorėjau, bet...
Kodėl?
Prieš ketverius metus suabejojau Leo Niumano priėmimo į universitetą
teisėtumu
ir tuo, ar etiška imti pinigus iš jo motinos įmonės.
Buvo atliktas nuodugnus tyrimas.
Išsiaiškino, kad viskas - sąžininga ir tiek.
Ar tau teko kalbėt su juo?
- Ne. - Tikrai?
Taip, tikrai. Ir tai išties panašu į policijos apklausą.
Bet juk turi jį pažinoti?
Kodėl turėčiau?
Nes jis juk mokosi Oksforde.
Ar esi matęs universitetą? Ne, žinoma. Tai - dideli pastatai.
Su daug langų. Žinau.
Oksforde mokosi virš 20 000 studentų,
ir aš - vienas jų.
Ne, tiksliau, aš - niekas. Todėl visa tai - neįtikėtina.
Jis - kilimų pardavėjas.
Nė velnio.
Koks sutapimas.
Ar mes tau panašūs į pagrobėjus?
Kaip atrodo žmogaus pagrobėjas?
Kaip tu.
Buvai labiau panaši į Larą Kroft nei į profesorę.
Aš - ne profesorė.
O aš - ne kilimų pardavėjas.
Tai kas tu tuomet?
Taip, ir ką veikei Niujorke?
Turėjau pokalbį su „Cooper Newman“ VR dėl darbo. Kibernetinis saugumas.
Aš turiu verslą. Greit jį įkursiu.
Pala...
Tarptautinė korporacija su milijardine metine apyvarta
nori sustiprinti saugumą
ir kreipiasi į Vakarų Londono kilimų pardavėją?
- Aš ne... - Nesakai tiesos, taip?
Ar jūs nutuokiate, kaip giliai įklimpote?
Auka jau ne vienas Leo Niumanas.
Kaip manot, ką jie apkaltins dėl jos sesers?
- Ne. - Po galais, taip.
Atsiprašau, kodėl turėtume tavim tikėti?
Pasakyk, ką pats žinai. Tavo veidas nedingsta iš TV.
Užtat tavo veido niekur nėr, studente. Kodėl gi?
Nes mane sulaikė vėliau, ir aš nebuvau apsistojęs tame viešbutyje.
Ir mano veidas - visuose laikraščiuose.
Užpikseliuotas.
Nežinau. Gal ir mačiau Leo univere.
Gal net ir kalbėjau. Aš su visais kalbu.
Gal policija išsiaiškino,
kad mes buvom vienoje paskaitoje ar alaus bare,
o aš dar kaip tyčia jo pagrobimo dieną buvau Niujorke.
Ir štai aš ir pagrobėjas.
Iš kur tu?
Gimiau Velse.
- Kur konkrečiai? - Kardife.
Tavo tėvai ten susituokė?
- Ką? - Atsakyk.
Pakaks. Tavo eilė. Tavo eilė atsakyti mums. Man.
Šantažavai mane dvejus metus.
Ne aš, Natali.
Žinau, tu pyksti, bet aš tik paėmiau pinigus.
Girdėjau, kad tuos pinigus tu pavogei. Taigi...
Taip, ir juos grąžinau.
Bet tos dvi porcijos grynųjų buvo skirtos tau, tiesa?
Juk tam ir skridau į Niujorką, tiesa?
Kodėl neatėjai jų paimti?
Kas pirmas susisiekė su tavim dėl Niujorko paketo?
Tu. Sakyk tiesą.
Policija sakė, kad pinigus savinausi iš įmonės, priklausančios CNPR.
Tu tai žinojai? Tai jie tave siuntė?
Atvirai sakau, aš nežinau.
Per daug informacijos kenkia ir man, ir kitiems, juk supranti?
Kam tu dirbi?
Niekam, jau sakiau. Aš - studentas.
- Ką studijuoji? - Istoriją.
Visą?
- Ką? - Kurį laikotarpį? Sakyk.
- Senovės. O kas? - Senovės Britanijos ar kokią?
Eik tu šikt.
Edi!
Edi, kaip tu?
Kaip tu, bičiuli?
Suraskit jam švarius marškinėlius.
Iš viršaus matosi kelias. Gali pažiūrėti?
Pasaugok privažiavimą prie namo.
Aš jį sutvarkysiu.
Šūdas.
Tai bent. Tau pasisekė, studente.
Turėsi padorų randą, jei išgyvensi.
Juokauju.
Nagi, nagi. Velnias.
BATERIJA IŠKRAUTA
Kaip jis?
Kulka lengvai jį užkabino.
- Nieko rimta. - Iš kur žinai?
Jis juk kvėpuoja.
Imk.
Ištrauk. Iškirpk kvadratą.
Išmokai šito kariuomenėje?
HEMOSTATINĖS GRANULĖS
Ar ten pirmą sykį užmušei žmogų?
Duokš.
Ir koks jausmas?
Pirmą kartą.
Tu gal pirmą sykį pataikei į žmogų,
bet ginklą rankose laikei tikrai ne pirmą kartą.
Kai augi ūkyje, išmoksti naudotis šautuvu.
Šautuvas - ne pistoletas.
Mano senelis kolekcionavo pistoletus.
Dar vieną.
Tvarka. Padėk man jį pasodinti.
Gerai.
Būk rami, toliau bus lengviau.
Su tuo gyventi?
Ne, žudyti žmones.
Kuo dažniau tai darai, tuo lengviau.
Štai, išgerk. Čia su cukrum ir druska.
Velnias.
Nagi.
Šūdas!
- Šaunuolė, kad daireisi pro langą. - Semai?
Ar čia tu?
Nematau tavo mašinos.
Ei, ei.
Šito nereikia, girdi? Tiesiog patylėkime ir jis nueis.
Maniau, esi išvykęs.
Nusivilk marškinėlius.
Semai?
Tu namie?
Ar tu namie?
Semai?
Jetau.
Kas tokia?
Kas jūs? Ir kodėl į mane nukreiptas šautuvas?
Aš - kaimynas. Pamačiau šviesą.
Šūdas.
Atleiskite, ar jūs...
Deividas.
Deividas. Taip. Lyg ir...
Taip, dėdė Semas man apie jus pasakojo.
- Dėdė? - Čia toks malonus kreipinys.
Mes susipažinome kelionėje.
Ar jūs - ta dukters draugė iš nevyriausybinės organizacijos?
Ištekėjusi už žurnalisto?
Buvau ilgam išvykusi. Ar čia dabar visi ginkluoti?
Atleiskit.
Ne, atleiskit jūs, kad pažadinau.
Ar jūs čia su savo vyru?
Pažįstate jį? Jis yra čia buvęs.
Ne.
Regis, Semis sakė, kad...
Mielasis?
Taip?
Mielasis, čia - Deividas, kaimynas.
Labas, Deividai.
Gerai, kai aplink neabejingi kaimynai.
Jūs, turbūt, Haris? Smagu susipažinti.
Gal mes ir pažįstami? Atrodote kažkur matytas.
Aš jus būčiau įsiminęs.
Aš skaičiau jūsų knygą, beje.
Tikrai? Tikiuosi, kad nusipirkote ją, o ne pasiskolinote.
Ir kaip ji jums?
Apsipyliau ašaromis, žinoma.
Aš - irgi. Tokia liūdna.
Iš juoko.
- Ir juokinga, ir liūdna tuo pat metu. - Ji meluoja.
Mano knygų ji neskaito.
Ji mano, kad aš to nežinau, bet iš tiesų aš nieko prieš.
Myliu ją dėl kitų priežasčių.
Aš verčiau... Paliksiu jus toliau...
Jūs ten išsitepusi.
Ačiū.
Kiek laiko jūs čia būsit?
Pažiūrėsim, kaip eisis.
Taip.
Eime, Delta.
Ačiū. Viso.
- Esi tobula melagė. - Kaip ir tu.
Jis suprato, kad ten - kraujas. Jis grįš.
Atleiskit man.
Edi, kaip jautiesi?
Geriau.
Kur mano ginklas?
Kur Natali?
Natali?
Natali, ką darai?
Liaukis. Natali, atsiliepk.
Palik mane ramybėj.
Gerai.
Natali...
Natali, maldauju, juk tu to nenori.
Tu manęs nepažįsti. Tu nė velnio apie mane nežinai.
Taip. Tu teisi.
Mes - nepažįstamos. Bet kažkodėl atsidūrėme vienoj košėj.
Kiek artimųjų tu šįvakar netekai?
Esu netekusi artimųjų.
Ir aš žinau, ką reiškia
kaltinti save už tai, dėl ko nesi kalta.
Aš esu kalta. Ji ten atsidūrė per mane.
Mama jau palaidojo savo mylimą vyrą,
o Monika buvo... Ji buvo toji, kuri...
Ji suteikė prasmę ir mamai, ir man, ir...
Ji ketino išgelbėt pasaulį.
Natali?
Aš turiu dukrą. Ji vardu Deizė.
Aš niekada nemaniau, kad galėsiu ką nors taip mylėti kaip ją.
Aš tau sakau, blogiau už žinią,
jog neteko vienos savo dukters, tavo mamai
gali būti tik žinia, jog ji prarado abi.
Ji niekada man neatleis.
Ir aš pati sau neatleisiu.
Ne!
Nieko tokio.
Atiduok.
Ne tu ją nušovei, o jie.
Jis teisus.
Pirma reikia nuimti saugiklį.
Mes visi melavome, girdi?
Mes sužinosime tiesą.
Apie ką melavai?
Aš jiems pasakiau ne viską, kai mane buvo sulaikę.
Apie Leo Niumaną.
Po koledžo tyrimo, kurio metu nebuvo rasta pažeidimų,
sakiau, kad nusiraminau.
Bet aš nenusiraminau. Aš...
Supratau, kad turiu veikti slapčia, taigi, pradėjau tokią lyg ir kampaniją.
Apsimesdama kitais, internete ėmiau platinti melagingus komentarus,
piktinausi, kaip Leo sugebėjo įstoti.
Tada man paskambino.
Man pasakė, kad jei toliau šmeišiu Leo Niumaną ir jo šeimą,
tai prarasiu darbą,
bus sužlugdyta mano reputacija
ir aš neteksiu visko, įskaitant šeimą.
Aš tada dar buvau ištekėjusi. Taigi...
Ką darei?
Pasiunčiau juos velniop: „Kaip drįstate man grasinti?“
Tapau atsargesne, bet nesilioviau.
Vieną dieną paskambino vyras ir pasakė,
kad jam skambino iš mokyklos, kol aš buvau paskaitoje.
Sakė, kad kažkas paėmė Deizę iš muzikos pamokos.
Kažkas apsimetė mane pažįstąs
ir išsivedė ją.
Mes pranešėme policijai. Tada siaubingai išsigandau.
Net labiau nei dabar. Tai buvo...
Po kelių valandų man paskambino.
Ir ką sakė?
Sakė, kur paimti vaiką.
Ir tai, kad ji puikiai praleido laiką, gavo saldainių, skaniai atsigerti
ir kad neabejotum jų ketinimų rimtumu.
Pamiršk Leo Niumaną.
Nenoriu trukdyt pasakot, bet tuoj švis.
Ar žinai vardą vyruko, kuris tau grasino pirmą sykį?
- Iš kur žinai, ką jie sakė? - Tai - klasika.
Esi tai daręs.
Su tokiu kaip aš susiduri tik tada, jei ignoruoji pirmąjį.
Aš nesuprantu. Kodėl visko nepapasakojai nusikaltimų agentūrai?
Jie jau kaltino mane neapykanta Niumanams.
Būčiau pasirodžiusi dar kaltesnė.
Bet tu nekenti Niumanų.
Taip, kaip ir milijonai kitų.
Šitą paėmiau iš vyro, kuris buvo siųstas mane užmušti.
Ir jis dabar nebegyvas, tiesa?
Jei galėtumėme į jį patekti...
Reikia slaptažodžio.
Gerai.
Ar turi kokį asmeninį jo daiktą? Telefoną?
Taip. Aš jį ištyrinėjau.
Jame nėra nieko, kas būtų panašu į slaptažodį.
Todėl, kad čia bus neįprastas jo slaptažodis.
- O įkrovos žurnalo kodas. - Kas tai?
Kad patektum prie pastovios atminties.
Sakiau, kad aš - ne kilimų pardavėjas.
Kur jo elektroninis paštas?
Tuščia.
Tuščia... Petrėjas. Petrėjas.
Kad ir kas jis buvo, jis susirašinėjo su „Cooper Newman“.
Iš kur žinai?
Nes šis atsarginis šablonas buvo serveryje,
kurio jie nenorėjo rodyti.
Ir jei patylėsi minutę, pasakysiu daugiau.
SUKURTA M. KOPLANDO
- M. Koplandas. - Kas jis toks?
Martinas Koplandas. Direktoriaus pavaduotojas...
„Cooper Newman“ įmonėje.
Paleisk paskutinį vaizdo įrašą.
Gerai, paklausykite. Mes dėkingi, kad stengiatės dėl Leo,
bet panelė Niuman nekomentuos
- šio vakaro pareiškimo. - Apie ką jis kalba?
Mes kreipsimės į jus, kai tik turėsime, ką pasakyti.
Kas sieja
Ketrin ir tą vyrą iš nuotraukos, Eriką Kresvelą?
Mes žinom tiek, kiek ir jūs, Džile.
- Nebeturiu, ką pasakyti. Atleiskite. - Koks dar „vyras nuotraukoje“?
Kas tas Erikas Kresvelas?
Iš kur žinai apie slaptą serverį?
- Gal galit paaiškinti, kas čia vyksta? - Kas ten?
- Ką matei? - Aš nežinau. Kažkas ten lyg ir juda.
Kur?
Ten, už tų medžių.
Parodyk.
Kažkur čia. Tiesiog...
Ką jie daro?
- Manai, ten tas kaimynas? - Arba policija.
Taip.
Kam skambinai?
Eik šikt.
Eime. Kvėpuok giliai.
Gal eikime į lauką?
Ir ką ten veiksim?
Gal jiems reikia pagalbos?
Šonas nepanašus į tokį, kuriam gali prireikti pagalbos.
- Ačiū. O kas, jei... - Adešas - su Šonu.
- Ar tame įraše sakė, kad pagrobėjai... - Gali patylėti?
Atsiprašau, kad trukdau. Mane pagrobė ir sužeidė šiandien.
- Todėl esu mažumėlę nervingas. - Kuriame koledže mokaisi?
Kuriame Oksfordo koledže?
Volvzio.
Vadinasi, pažįsti profesorių Kotlerį?
Ne.
Kas per šūdas?
Kas čia dabar?
Kas nutiko? Jėzau.
Ką tai reiškia?
Kaip tu?
Šonai.
Sakyk.
Aš radau telefoną. Mėginau juo skambinti.
- Kam? - Policijai.
- Taip jis sako. - Ne, tai - tiesa.
Aš norėjau paskambinti tai Vanesai.
- Manau, kad ja galime pasikliauti. - Sakiau, pasikliauti negalit niekuo.
Taip, įskaitant tave.
Taip, įskaitant tave. Būtent.
Jis sako, kad nesaugu skambint policijai,
bet gal tik jam nesaugu?
Mes nieko neužmušėm.
Galima patikrinti paskutinį rinktą numerį.
Nespėjau surinkti. Jis jį sutraiškė.
Prisiekiu, sakau tiesą. Aš tik... Aš noriu, kad tai greičiau baigtųsi.
Aš tavim netikiu.
Apsimetinėji Forestu Gampu.
Jis - protingesnis, nei apsimeta. Rimtai.
Sutinku.
Jis pabėgo po to, kai paklausei jo apie Martiną Koplandą.
Jei tu su jais susijęs,
vadinasi, esi iš dalies kaltas dėl Monikos mirties,
vadinasi, esi vertas mirti
ir būt paliktas likimo valiai, kaip ir ji.
Tu man imi patikt.
Gerai, Natali. Gerai jau, gerai.
Aš papasakosiu.
Ką?
Martinas Koplandas
atėjo į pokalbį su manim Niujorke, asmeniškai.
- Negalėjau patikėti. - Aš - irgi.
Taip, bet, matot, tai, ką dariau...
Aš naudojausi tam tikra strategija, kad įsiūlyčiau savo paslaugas...
Aš įsilauždavau į jų sistemas.
Taip, žinokit. Aš įsilaužiau į „Cooper Newman“.
Tada pranešiau jiems, ką padaręs. Sakiau:
„Įsivaizduokite, jei mano vietoj būtų kitas.
Kas, jei tai būtų padaręs blogiukas? Kokią žalą jis padarytų jūsų įmonei?
Todėl priimkite mane į darbą ir aš juos sulaikysiu, nes žinau visus triukus.“
Spėju, Vanesai šios dalies tu nepapasakojai.
Aš to nepasakojau net savo žmonai.
Vis tiek jis nebūtų asmeniškai su tavim susitikęs. Kas dar?
Kaip tai „kas dar“? Nieko.
- Netikiu tavim. - Aš irgi.
Ne. Tai - tiesa, žinokit, prisiekiu.
Negaliu paaiškinti, kodėl būtent jis atėjo, bet jis atėjo, štai ir viskas.
Daugiau nieko nežinau, girdit?
- Ką pamatei? - Apie ką tu? Kur?
Tu įsilaužei į jų sistemą, aptikai slaptą serverį
ir, spėju, pasižvalgei po jį. Ką matei?
Daug ką. Neprisimenu. Tai jau nebuvo svarbu.
- Ar nusikopijavai ką? - Ką? Neketinau jų šantažuoti.
- Tačiau... - Galvok. Laikas bėga.
Aš nežinau. Daug ką... Strateginius reikalus.
Klientų aprašus, finansines ataskaitas. Nuobodžius dalykus.
įdomiausi buvo elektroniniai laiškai.
- Skaitei svetimus asmeninius laiškus? - Ne. Taip.
- Koplando? - Koplando, taip. Ketrin Niuman.
Apie ambasadorės postą sužinojau anksčiau už visus.
Apie sūnų ji rašė?
Taip. Jie planavo reikalų perdavimą dėl...
- Kas planavo? - Koplandas.
Jie paisė apie tai, kad išauš nauja diena, nauja pradžia. Bla bla bla.
- Kam buvo skirti tie laiškai? - Nežinau, bliamba!
Girdit? Nežinau, bliamba!
Gerai. Tai ką mes žinome?
Tame renginyje, kuriame sakiau kalbą,
Leo Niumanui buvo perduotas „Cooper Newman“ fondo vadovavimas.
O toji fiktyvi įmonė per mane perstūmė krūvą pinigų per šiuos kelis mėnesius.
Jei Koplandas ir supyko dėl to,
tai kokia jam nauda grobti Leo?
Turit kas minčių?
Kur eini?
Šonai, kur eini?
Greit prašvis. Turiu persirengti.
Tada užduosiu kelis klausimus pilkajam kardinolui.
Ketini kalbėti su Koplandu?
Jis viską sieja. Jis sieja mus visus.
Išskyrus tave, studente. Koks tavo ryšys su Koplandu?
Joks, kiek man žinoma.
O kaip tavo tėvas? Jis turi verslą Amerikoje, taip?
Amerika - didžiulė.
Ką konkrečiai ketini daryti?
Neturiu lėšų. Šiaip ar taip, kažkas man turi sumokėti.
Bet kas... Ar iš tiesų skrisi į Niujorką?
Pala, jei Martinas Koplandas padarė tai mano šeimai,
tuomet, kaip ir tu, noriu žinot kodėl.
- Aš skrisiu su tavim. - Jokiu būdu.
Tu man skolingas.
Šiaip jau, sakyčiau, mes atsiskaitę.
Ir žinant tai, jog aš - ginkluotas, tavim dėtas, nesunkinčiau padėties.
Aš galiu tau padėti.
Pinigų yra.
Nebūtum čia likęs, jei turėtum grynųjų.
Kaip ketini nukakti iki Amerikos?
NNA užblokavo visas tavo sąskaitas.
Kai jie mus išleido,
nuėjau į darbą ir perkėliau viską, kas liko iš kliento sąskaitos į ofšorinę.
- Jie negreit ją suseks. - Kodėl?
Ką?
Kodėl tu tai padarei?
Nes maniau, kad vis dar galėsiu ištekėti už mylimo vyro.
- Šimtas gabalų. - Natali, ką tu darai?
Gal man pakankint tave, ir pati juos man pervesi?
Ar tau atrodo, kad bijau mirti?
Greit persirenk.
Surasi kokius tinkamus marškinėlius ar ką.
Susirask kepurę ar akinius. Pasikeisk šukuoseną.
Tiesiog pakeisk galvos formą.
Taip tave sunkiau aptiks veidų atpažinimo programa. Jam tai - ne naujiena.
O tau?
Paskutinę pagrobėjų žinutę
girdėjome vakar vakare.
Nuo tada iki šiol tyrėjai iš visų jėgų bando
surasti vyrą, kurį savo paskutiniame vaizdo įraše pagrobėjai įvardino
kaip Eriką Kresvelą.
Pažemintas britų mokslininkas
Kresvelas buvo priverstas atsistatydinti
po tyrimo Kambruko universitete.
Tuo metu nebuvo pateikti jokie paaiškinimai.
Universitetas kol kas atsisako kalbėti apie buvusį savo darbuotoją.
Jo ryšys su Ketrin Niuman ir kas yra toji tiesa
lieka neatskleista.
- Kas jis? - Nežinau.
Ar sakė ką apie...
Ne.
Gal gali padėti man?
Taip.
Neabejoji?
Abejoju.
Bet turiu kažką daryti.
Jis - pavojingas. Pati tai žinai geriau už visus.
Turi būti kitas kelias.
Įdėmiai klausau,
nes dabar nematau kitos išeities.
O tu?
Tu žinai, ką darai?
Pati sakai, jis - pavojingas.
Manai, kad jis išleis jus ramiai,
žinančius, kur jis vyksta ir ko?
- Jis... - Jis šovė man į krūtinę,
nes manė, kad dar galiu būt naudinga. Jis - negailestingas.
Tai kaip gali juo pasitikėti?
Ar aš sakiau kažką apie pasitikėjimą?
Atgal man kelio nėr, o jis - vienintelis kelias pirmyn.
- O kaip mama? - Ji - stipri.
Privalėjo tokia tapti.
Tau - kas kita.
Turi vaiką.
Kol kas panašu,
jog prarasiu bet kokią galimybę ją susigrąžinti.
Prarasiu viską.
Jei atvirai,
toks scenarijus, kai pagrobėjai reikalauja ne pinigų
ir nekelia politinių reikalavimų, yra itin neįprastas.
Ar manote, kad Leo Niumano pagrobimas gali būti susijęs su politika?
Gal net su terorizmu? Sklando nuomonės...
Aš manau, kad mes susidūrėme
su nauja terorizmo rūšimi.
Pavadinkime tai etiniu terorizmu.
Etinis terorizmas?
Kietai skamba.
Kietai? Mano tėvai mane užmuš.
Su savo net nekalbėjau. Dievas žino, ką jie mano.
O gal jie ir nenustebs.
Ar jie tikėjosi, kad jo sūnaus
ieškos mažiausiai dviejų šalių teisėsaugos agentūros?
Nemažai aš sukėliau galvos skausmo, nusivylimo. Jiems.
Ir Sonjai.
Mes bent jau nuoseklūs.
Tai ką darysim, partneri?
Manau, kad mes tikrai galim pasitikėti ta Vanesa.
Galbūt, bet jei ji mumis ir patikės, ar patikės Sonja ir jos šeima?
O mano tėvai, universitetas? Ar jiems pakaks mūsų žodžio?
- Jei niekas neįrodys, kad mes tai darėm… - Įrodyti, kad nedarėm - kas kita.
Kaip įrodyti neigiamą teiginį?
Tai - painu.
Ne tik teisėsaugos institucijoms, bet ir visuomenei.
Įvykdytas nusikaltimas, tačiau tenka rinktis, ką palaikyti:
ar motiną, kurios sūnų pagrobė,
ar šiuos žmones, atstovaujančius augantį judėjimą tų,
kuriems įgriso klausyti, kaip vieši asmenys vėl ir vėl meluoja.
- Mums - šakės. - Būtent.
Mums žala jau padaryta ir be nekaltumo įrodymų.
Jei, žinoma, jis leis mums iš čia išeiti.
Juk nemanai, kad ketina...
Taip. Ne. Aš nežinau, bet, manau, jis sakė tiesą.
Negalime pasitikėti niekuo.
Jei kalbėsim tik apie mus penkis, mes bent jau žinom taisykles.
Pala, tu siūlai mums visiems vykti į...
Sumautą Ameriką.
Man pačiai sunku tuo patikėti, bet taip.
Nebent turite geresnių pasiūlymų. Nepamirškit, kad tai jūs pas mane atėjot.
Sekundėlę. Tara, nori pasakyt, kad mes, penki ieškomiausi JK asmenys,
turime kirsti vieną labiausiai saugomų pasaulio sienų,
kad grįžtume į nusikaltimo, kuriuo esam kaltinami, vietą
ir priremtume prie sienos galingą vyrą, kuris, kaip mes manom, mus pakišo
dėl mums nė iš tolo nesuvokiamų priežasčių?
Ir tu esi profesorė?
Jokia aš ne profesorė. Aš - jaunesnioji mokslinė bendradarbė.
Aš buvau... Tiek to.
O kaip tavo dukra?
Be jos neturiu nieko, tačiau ji be manęs turi kitų žmonių.
Bet kuriuo atveju, aš privalau
parodyti jai, jog su neteisybe reikia kovoti.
Bet kuria kaina.
Tik nesakyk, kad apie tai svarstai.
Jei mus vėl mėgins sučiupti, likę čia mes būsim lengvi taikiniai.
O Niujorkas - paskutinė vieta, kur mūsų ieškos.
Taip, nes tai - kvaila.
Tu teisus. Tik... Ar turim kitą išeitį?
Jis vis tiek nesutiks.
„ANGLAS UŽSIENYJE“ HARIS TVAIFORDAS
Sujunkite su policija.
Atleisk.
Aš ieškojau tavęs.
Mes čia pakalbėjom
ir nusprendėm, kad turim vykti visi ir iš Koplando išgauti tiesą.
- Rimtai? - Žinau, kaip tai skamba,
bet tai - logiška.
- Kodėl? - Nes tau mūsų reikia.
Negi manai, kad jie tau papasakojo viską?
- O tu? - Aš - atvira knyga.
Natali dabar jau būtų negyva.
Taip manai?
Abejoji? Ji nežinojo apie saugiklį.
Arba žinojo.
Dabar man aišku, kodėl tu - ne profesorė.
Tave gan greit galima apkvailinti.
Galbūt, bet aš galiu būt nuovoki kitaip.
Mes visi - vieno galvosūkio dalys, Šonai, ir be mūsų tu jo neišspręsi.
Jei ne Adešas, nežinotum to, ką žinai dabar.
Bent jau pagalvok apie tai.
Ar skambinai policijai?
Nemeluok man, Deividai, aš suprasiu.
Susiraskit kepures, striukes, bet ką.
Išvažiuojam. Dabar.
Greičiau.
Lipkit.
Pala, o ko taip skubam?
Reikia kuo greičiau persėsti į kitą automobilį.
Pasilenkit. Visi. Dabar.
VAŽIUOJAM VISI 4
Išvertė Egidija Namavičė