I STJERNERNE
Slip mig!
Jeg havde den næsten.
Nej, søster. Den havde næsten dig.
Du kan ikke blive ved at male.
Vandet er for at overleve.
Jeg er ikke tørstig.
Dette er alt, vi har tilbage, og du spilder det.
Nej! Det her er vigtigt.
Det er til mors sten.
Mor plejede at gøre det sådan her.
Det ved jeg.
Husker du det stadig, søster?
Ja, jeg husker det.
Mor havde en utrolig styrke.
Hun sagde altid, at vi også havde den.
Vi var lykkelige dengang.
Indtil de kom.
De stak deres spyd dybt ind i vores lands hjerte.
De tog vores vand.
De forgiftede vores verden.
Det ville mor ikke tillade.
Hun skjulte os for at beskytte os.
Jeg ved, du ikke ønskede, at hun rejste.
Hun burde være blevet.
Men hun var nødt til at gøre det.
Mor var meget stærk.
Stærkere end dem.
Ingen er stærkere end dem.
Mor blev en stjerne.
Det gjorde alle...
...på nær os.
Nu er hun deroppe og kigger ned på os fra himlen.
Hvis hun ikke havde kæmpet, ville hun stadig være her.
Se!
Hun kan ikke se os længere.
Vi er alene.
Men vi er ikke alene!
Jo, vi er.
Jeg kan mærke hende bag røgen.
Jeg er bare nødt til at male videre.
Uden lyset fra stjernerne vil malingen falme.
Men jeg er lige her, Tichina.
Og jeg vil aldrig lade noget ske dig.
Er du slet ikke tørstig?
Værsgo. Drik min halvdel.
Vi har ikke mere rent vand.
Jeg skaffer mere.
Det burde ikke være et problem, så længe de ikke ser mig.
Det samme som altid.
Jeg tager med.
Nej. Du bliver her.
Det samme som altid.
Vent. Jeg...
Jeg kan bekæmpe dem.
Jeg er stærk nok. Ligesom mor.
Giv mig åren.
Nej! Jeg vil besejre dem alle.
Jeg ved, du kan mærke hendes kraft.
Stop det!
Du ved ikke, hvad du snakker om.
Du bliver ved at holde dig tilbage!
Det er netop dét, der fik mor dræbt.
Vi gør, som vi altid har gjort.
Jeg henter nok vand til at overleve, og du skjuler dig her.
Dumme barn.
Ja. Tag dén!
Hvorfor kan du ikke gøre, som du får besked på?
Stop dér!
Skyd dem!
Følg mig.
Jeg sagde, jeg kunne besejre dem.
Du var bare heldig.
Følg efter dem.
Det var ikke bare held.
Det var mors styrke.
Jeg bad dig stoppe med det dér.
Spring!
Jeg troede ikke, der var flere af dem tilbage.
Hurtigt. Porten lukker i.
Lad os komme ud herfra.
Vi må tilbage.
Tro mig. Vi kan godt besejre dem.
Nej! Vi har, hvad vi har brug for.
Jeg beklager, Koten.
Jeg er nødt til at gøre det her.
Tichina!
Stop med at stritte imod.
Hvad tror du, du har gang i?
Det her er vores land!
Denne planets ressourcer tilhører Imperiet!
Smid hende.
Nej!
Så er det nok!
Jeg sagde jo, vi kunne besejre dem.
Ja.
Det gjorde du.
Tak, Tichina.
Se!
Det er dem.
De er her allesammen!
- Mor! - Jeg vidste, hun var derude.
Hun ser så glad og skinnende ud.
Du havde ret.
Vi vil aldrig være alene.
Tekster af: Jonas Kloch