I STJÄRNORNA
Släpp mig!
Jag tog den nästan.
Nej, syster. Den tog nästan dig.
Du kan inte fortsätta måla. Vi behöver vattnet för att överleva.
Jag är inte törstig.
Det är allt vi har kvar, och du slösar med det.
Nej! Det här är viktigt.
Det är till mammas sten.
Mamma brukade göra så här.
Jag vet.
Minns du än, syster?
Ja, jag minns.
Mamma hade kraften.
Hon sa alltid att vi också hade den.
Vi var lyckliga då.
Tills de kom.
Deras spjut grävde djupt ner i vårt land.
De tog vårt vatten.
De förgiftade vår värld.
Mamma kunde inte det låta ske.
Hon gömde oss så vi skulle vara säkra.
Du ville inte att hon skulle gå.
Hon skulle ha stannat.
Men hon var tvungen.
Mamma var jättestark.
Starkare än de.
Ingen är starkare än de.
Mamma blev en stjärna.
Alla blev det...
förutom vi.
Nu är hon där uppe och tittar ner på oss från himlen.
Om hon inte hade slagits, skulle hon fortfarande vara här.
Titta!
Hon ser oss inte längre.
Vi är ensamma.
Men... Vi är inte ensamma!
Det är vi.
Jag känner henne bakom all rök.
Jag måste... Jag måste fortsätta måla.
Du vet att utan stjärnljuset kommer färgen att blekna bort.
Men jag är här, Tichina.
Jag kommer aldrig låta nåt hända dig.
Är du inte törstig?
Seså. Drick min del.
Vi har inget mer rent vatten.
Jag ska hämta mera.
Det borde inte vara nåt problem så länge de inte ser mig. Samma som alltid.
Jag kommer med.
Nej. Du stannar här.
Samma som alltid.
Vänta. Jag...
Jag kan slå dem.
Jag är starkare nu. Precis som mamma.
Ge mig åran.
Nej! Jag ska besegra dem.
Jag vet att du känner hennes kraft.
Sluta!
Du vet inte vad du pratar om.
Du håller tillbaka!
Det var precis det som dödade mamma.
Vi gör det vi alltid gör.
Jag tar nog med vatten för att överleva och du gömmer dig här.
Dumma barn.
Ja! Smaka på den!
Varför gör du inte som du blir tillsagd?
Stanna där!
Skjut dem!
Följ mig.
Jag sa ju att jag skulle slå dem.
Du hade bara tur.
Följ efter dem.
Det var inte bara tur.
Det var mammas kraft.
Sluta, sa jag.
Hoppa!
Jag trodde inte det fanns nån kvar.
Skynda. Porten håller på att stänga.
Nu sticker vi härifrån.
Vi måste gå tillbaka.
Tror mig. Vi kan slå dem.
Nej! Vi har vad vi behöver.
Jag är ledsen, Koten.
Jag måste göra det här.
Tichina!
Sluta röra dig.
Vad håller du på med?
Det är vårt land!
Den här planetens tillgångar tillhör Imperiet!
Kasta henne.
Nej!
Nog!
Jag sa ju att vi skulle slå dem.
Ja.
Det gjorde du.
Tack, Tichina.
Titta!
Det är dem.
De är alla här!
- Mamma! - Jag visste att hon var där.
Hon ser så lycklig och skinande ut.
Du hade rätt.
Vi är aldrig ensamma.
Undertexter: Karin Tengroth