RĂZBOIUL STELELOR: VIZIUNI
ÎN STELE
Dă-mi drumul! Era să-l omor.
Nu, surioară. Era să te omoare el pe tine.
Nu mai picta! Ne trebuie apa ca să supraviețuim.
Nu mi-e sete.
Nu mai avem alta, iar tu o irosești!
Nu! Fac ceva important. E pentru piatra mamei.
- Așa făcea mama. - Știu.
Îți amintești, surioară?
Da, îmi amintesc.
Mama era foarte puternică.
Spunea că și noi suntem la fel.
Eram fericite atunci.
Până au venit ei.
Sulițele lor au pătruns adânc în pământul nostru.
Și ne-au luat apa.
Ne-au otrăvit lumea.
Mama nu putea îndura așa ceva.
Ne-a ascuns ca să ne protejeze.
Știu că nu voiai să plece.
Ar fi trebuit să rămână.
Dar a fost obligată să plece.
Mama era foarte puternică.
Mai puternică decât ei.
Nimeni nu e mai puternic decât ei.
Mama a devenit stea.
Toți au ajuns stele... mai puțin noi.
Acum e acolo sus, ne privește din ceruri.
Dacă nu ar fi luptat, ar fi fost cu noi.
Uite! Nu ne mai vede.
- Suntem singure. - Dar nu suntem singure.
Ba da.
O simt dincolo de tot fumul ăla.
Trebuie să continui să pictez.
Știi că, fără lumina stelelor, desenul se șterge.
Dar eu sunt aici, Tichina. Și o să am grijă să nu pățești nimic.
Sigur nu ți-e sete?
Hai, bea porția mea!
Nu mai avem apă curată. Mă duc să aduc.
Nu e o problemă, câtă vreme nu mă văd.
- Ca întotdeauna. - Vin și eu.
Nu! Tu stai aici! Ca întotdeauna.
Stai! Pot să lupt cu ei.
Sunt destul de puternică. Așa, ca mama.
- Dă-mi vâsla! - Nu! O să-i înving pe toți.
Știu că îi simți puterea.
Încetează! Nu știi despre ce vorbești.
- Nu vrei s-o accepți! - Exact asta a ucis-o pe mama!
Nu ne schimbăm planurile.
Eu fac rost de apă cât să supraviețuim, iar tu stai ascunsă aici.
Copil prost!
Da! Luați de aici!
De ce nu poți să mă asculți?
Stați!
Foc!
După mine!
- Ți-am spus că pot să-i înving. - Ai avut noroc.
După ele!
N-a fost doar noroc. A fost și puterea mamei.
Ți-am zis să încetezi!
Sari!
Credeam că n-a mai rămas niciunul.
Repede! Se închide poarta.
Să plecăm de aici!
Trebuie să ne întoarcem! Crede-mă! Îi putem învinge.
Nu! Am luat ce ne trebuia.
Îmi pare rău, Koten!
- Trebuie s-o fac. - Tichina!
Nu te mai agita!
- Ce crezi că faci? - E pământul nostru!
Resursele planetei aparțin Imperiului!
Aruncați-o!
Nu!
Ajunge!
Ți-am zis eu că-i putem învinge.
Da. Mi-ai zis.
Mulțumesc, Tichina!
Uite!
Ei sunt. Sunt toți aici!
- Mamă! - Știam eu că e acolo.
- E fericită și strălucitoare. - Aveai dreptate.
Nu vom fi singure.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru