Nei, ikke nå igjen.
Stopp! Ikke angrip folkene som prøver å hjelpe deg.
Du er endelig våken, Tsubaki.
Misa?
Kjenner dere hverandre?
Da jeg hørte om det som skjedde med faren din, måtte jeg komme.
Hvem hadde trodd at en sith skjulte seg blant kongefamilien?
Hvorfor bærer prinsessen en bue? Dere planlegger vel ikke å kjempe?
Tsubaki, hvorfor kom du?
Masago er en sith-herre. Det er umulig å beseire henne på egenhånd.
La meg bli med dere.
Jeg er ikke sikker. Vi bare drar denne veien.
Lady Misa, hvem er den rare vennen din?
Han er en jedi.
Han hjalp oss for fem år siden, da vi ble angrepet av Orochi.
En jedi reiste helt hit alene?
Virker mistenkelig.
Misa, må de virkelig være her?
Unnskyld meg?
Slik jeg ser det, kan du ikke kjempe.
Skjønner. Jedier dømmer altså etter utseendet?
Om du må vite det, er vi ikke flinke til å kjempe.
Vi kan ikke engang holde ville tooka-katter unna!
Trenger vi guider til å lede oss tilbake til palasset ditt?
Ting har forandret seg. Det er kontrollposter overalt.
Jeg er i eksil, og nå kan jeg ikke engang nærme meg palasset.
Kamahachi kjenner alle småveiene inn og ut,
og Senshuu har alle forbindelsene.
De er begge essensielle for denne reisen.
Vel, de leter etter deg.
Forstått, men de bør ikke komme i veien.
Om natten kommer nue-skrikene nærmere…
Slutt! De vil høre dere!
Du er vel ikke redd, jedi?
Det er en beskyttelsessang mot onde ånder.
Om natten kommer nue-skrikene…
Hei, slutt å synge!
Vær stille!
Vi er omringet. Det er ingen vei ut herfra.
Hei. Opp hit.
-Det er en sti over fjellet. -Nei! Det kan vi ikke gjøre!
Det er en grunn til at det kalles "gudenes sted",
for ingen som har dratt dit har kommet tilbake.
Vi kan ikke. Umulig.
Vi har ikke noe valg. Kom igjen.
Stopp!
Dere vil bli fordømt! Nei, jeg drar ikke!
Greit. Jeg legger på 300 crediter.
Det er… Se opp! Fem hundre!
Avtale.
Kamahachi? Vi må dra tilbake!
Nei! Om vi gjør det, mister vi deg også.
Slipp meg!
Det er håpløst.
Det er hans skjebne å dø.
Dette er guddommelig straff.
Latterlig.
Ingenting er bestemt på forhånd!
-Dra. Jeg finner deg senere. -Tsubaki!
Stopp! Nei! Jeg har ikke mer penger.
Nei, lady Misa.
Om natten kommer nue-skrikene
Kamahachi!
Du kom frem.
Som lovet.
Ta vare på deg selv.
Tsubaki?
Er du ok?
Det går bra.
Faren din lager oppstyr om at prinsessen hans har forsvunnet.
Han bare overreagerer.
Du burde hvile litt.
Det skulle jeg gjerne, men jeg jobber ennå.
Kaller du dette å jobbe? Jedi-jobbing?
Dessverre, ja.
Hvorfor er du her ute, egentlig?
Bare tenker på å bringe stabilitet og fred til denne planeten,
og det som skal til for å klare det.
Jeg har også tenkt på det.
På hva jeg kan gjøre.
Og hva jeg ikke kan.
Hva konkluderte du med?
Vel, prinsesse.
Trodde du at ved å ta med en jedi
ville du kunne hevne din ynkelige far?
Du er kongens søster. Hvordan kunne du?
Tiden var inne. Jeg ventet på at den perfekte sjansen skulle by seg.
Masago, du skal forlate denne planeten nå og aldri komme tilbake.
Er dette en smak av jedi-velviljen?
Du har talent, men mangler teknikk.
Han skulle alltid dø, fordi det stod skrevet.
Det er ingenting som ikke er skjebnebestemt.
Slipp!
Tsubaki!
Ro deg ned, Tsubaki.
Tenk deg om.
Hva kunne du ha gjort for å redde vennene dine?
Nå ser du endelig begrensningene i en jedis kraft.
Om du lar den,
vil den mørke siden vekke den sanne kraften i deg.
Du vil bli med meg. Det står skrevet. Det er din skjebne.
Jeg må dra tilbake.
Du har hatt et mareritt i det siste.
Hva så du?
Jeg er ikke sikker.
Et syn der noen blir drept om og om igjen.
Noen andre burde dra i ditt sted.
Om du drar, vil fristelse påvirke dømmekraften din.
Om det skjer, kan jeg ikke redde deg.
Det er skjebnen.
Nei, det er det ikke!
Uten kraft, kan du ikke endre noen ting.
Du kan få det ved å bli min høyre hånd.
Med deg ved min side vil vi kunne herske sammen,
og vi vil bringe orden til galaksen.
Vi kan beskytte planeten.
Vi kan beskytte din dyrebare Misa også.
Beskytte henne?
Hun er død!
Er du sikker?
Hvorfor prøver vi ikke å redde Misa sammen?
Vær så snill, hjelp meg å redde henne, min mester.
Hva har du gjort, Tsubaki?
Det som måtte gjøres.
Skal vi dra, min lærling?
Tekst: Magne Hovden