Trots rika naturresurser kämpar världen Tao att moderniseras.
I utbyte mot industriellt framåtskridande,
har Tao välkomnat det Galaktiska imperiet,
som i sin tur planerar att kapitalisera på allt som planeten har att erbjuda.
Men Imperiets industrier har visat sig vara skadliga
på Taos naturomgivningar.
Rikt genomsyrad av natur och tradition
blir folket på Tao allt mer frustrerade av Imperiets förtryck.
Så du är en av Imperiets arbetare...
...som lyckades rymma.
Var finns din mamma och pappa?
Mamma och pappa finns inte här längre.
Hörru! Du kan ansluta dig till vår familj.
Vi har en massa mat. Du kan äta så mycket du vill.
Ochô! Du får inte säga så högt
och absolut inte till ett främmande barn från en annan planet.
-Lämna stackaren i fred. -Jaså?
Och jag som trodde att att alla gillar att tala om
hur chefen Yasaburô alltid gör det rätta.
Och jag kan avgöra, genom att se på henne, att hon är ett gott barn.
Vi går. Kom med!
Du, den här vägen!
Se! Är det inte vackert?
Järnspikar! Se vad du har ställt till med!
Det vore skamligt att inte bjuda in henne nu.
Okej, då var det klart!
Jag tar in henne som din protegé!
Nu ska vi se till att du blir uppsnyggad och välgödd, så le.
Vad är det?
Är du fortfarande orolig?
Med tiden...
...ska vi bli en riktig familj.
SJU ÅR SENARE
TD!
Var är min syster?
Vad hände?
Pappa! Vad har du gjort? Stan är ödelagd!
Så explosionen var Fars verk?
Inte möjligt!
Kom med, TD!
Jag kan inte tro att du attackerade Imperiets bas!
Det är Imperiet som har förorenat havet och plundrat marken.
Jag har sett hur min ungdoms planet har blivit avskalad och utnyttjad
och det måste sluta här och nu!
Vi måste visa dem att vi inte accepterar det här!
Snälla chefen, sluta bråka. Ni med, min fru!
Vi måste ge oss av innan Imperiets trupper kommer.
Miss Lop! Ni är här. Kan ni hjälpa oss att få dem att sluta?
Folk har blivit skadade, inklusive vår egen familj.
Ochô! Och du med, Far! Snälla, sluta!
-Ingen anledning att ni två slåss. -Nog!
Detta är problem för familjeöverhuvudet. Du borde fortsätta hålla tyst.
Låt mig då göra mig förstådd som familjens nästa överhuvud.
Pappa, ditt envisa motstånd mot utveckling är helt fel.
Vi behöver Imperiet för att ge oss vår framtida tillväxt och välstånd.
Vi har levt länge utan nån hjälp från Republiken.
Varför behöver vi ändra på saker nu? Varför underkasta oss dem?
De fortsätter sin militära uppbyggnad,
men vad händer om de förvandlar planeten till en krigszon?
Vill du leda den här familjen? Då borde du vilja fördriva dem!
Du ser inte till det stora hela!
Utan Imperiets hjälp, vare sig vid krig eller inte,
har vi ingen chans att göra framsteg.
Imperiet försörjer oss och erbjuder stöd.
-Vi borde vara tacksamma. -Det de förser oss med är inte stöd.
Det är bara ett diplomatiskt sätt att säga att de tar över.
Varför inte åtminstone försöka förstå?
Ursäkta chefen! Måste ge mig av!
Hörru! Varför ger du dig av?
Vilka dårar!
Vi har en skyldighet som har förts vidare i generationer.
Vi behöver inte kapitulera för Imperiet eller deras gelikar.
Du måste öppna ögonen.
Du borde verkligen försöka att förstå hur Far känner sig.
Hur kan känslor rädda vårt hushåll?
Han skulle troligen inte förstå sånt här i alla fall.
Det är just det. Vi är en familj. Jag vill att vi slutar bråka.
Även om jag ursprungligen kommer från en annan planet,
har jag kommit att känna mig hemma här.
Så jag förstår på sätt och vis vad Far säger.
Jag fattar, va?
Jag älskar planeten och pappa med.
Som hans arvinge är det just därför jag måste vända mig till Imperiet.
För vår framtids skull.
Pappa förstår det inte, men låt mig få ta hand om det.
Jag vet hur man tar hand om hushållet.
Där är du, Ochô. Jag har väntat på dig.
En officer från Imperiet. Känner du honom, Ochô?
Vi känner varann väl.
Jag frågade Ochô, om hon kunde föra vår talan hos sin far.
Föra er talan? Vad pratar du om?
Vi kände till Yasaburôs terroristplaner,
men vi ville undvika upptrappning så vi bad Ochô att hjälpa oss.
Hon är klok nog att förstå de många fördelarna Imperiet kan erbjuda.
Och hon lovade oss att hon skulle sätta stopp
för den lilla dumma revolten,
men det visade sig att hon hade tagit fel.
Är det sant?
Du försökte stoppa honom utan att ens tala med Far först?
Naturligtvis. Jag kan inte låta pappa få ta hand om det längre.
Han är förblindad av sin idealism.
Ursäkta, Ochô, men om du inte kan få kontroll på dem,
måste vi göra livet ännu tuffare för Yasaburô-klanen.
Men jag är säker på, att du av alla förstår det.
Jag ber om ursäkt för det som hände. Jag tar fullt ansvar.
Som hans arvinge ska jag övertala honom.
Och kan jag inte, ska jag stoppa pappa med våld.
Beslutsamhet är ett beundransvärt drag...
Eftersom du är en av Imperiets allierade,
varför inte följa med oss och hjälpa till med saneringsinitiativet?
Det är bara för planetens bästa.
Jag vet att du bryr dig om dess framtid.
Tillsammans kan vi sätta stopp för blodbadet.
Nej, vänta! Tänk på det, Ochô.
Du vet att det skulle krossa Fars hjärta.
Det här är inte sättet att göra det på!
Far!
Vart gav sig alla av?
De flesta bröt upp och gav sig av. Det du ser är det som är kvar.
En grupp ynkryggar, varenda en av dem.
Innan de gav sig av bad de om ledighet.
Var är Ochô?
Hon har också gett sig av. Hon har valt Imperiets sida.
De bad henne att övertala dig om vad de kallade "terroristplaner."
Och de sa, att kunde hon inte hindra dig,
skulle de göra livet surt för vår klan.
Det är så, Far, att jag bryr mig om planeten
och jag vill skydda den lika mycket som du.
Det är mitt hem. Du och Ochô var goda mot mig.
Jag vill att vi tre ska leva ihop igen.
Jag vill sätta stopp för Imperiets förtryck.
Och jag vill också att Ochô kommer hem.
Så, Far, låna mig din styrka.
Kom med mig.
Du har ett gott hjärta, Lop.
Ursäkta, jag ville aldrig se ner på dig, men jag tror jag har gjort det.
Om jag tycks ha favoriserat Ochô över dig, ber jag om ursäkt.
Du kan bekräfta vad som sker med dina egna ögon.
Ritualen har förts vidare i vår familj i generationer.
För hundratals år sen, fanns en stor krigare som kallades Jedi.
som kom hit till planeten och dog här.
Men först anförtrodde han detta värdefulla svärd till våra förfäder.
Med hans undervisning lärde sig anfadern att hantera bladet
och ända sen dess,
har det och teknikerna förts vidare i generationer.
Vi är en stolt familj.
Det här svärdet är både en symbol och ett bevis på vår fasta beslutsamhet.
Jag vill att du ska förstå det.
Okej. Gör nu exakt som jag säger.
Detta antika vapen representerar bandet mellan förälder och barn i vår familj.
När det skänks dig
minns att, även om du inte är förbunden genom blod,
delar du och jag en stark koppling.
Jag är din far och det bandet kan inte brytas.
Vi stödjer varann så länge vi bara kan.
Kom ihåg det och håll svärdet nära ditt hjärta.
När helst du är redo.
Ta det nu.
Säg att du vördsamt accepterar.
Jag vördsamt accepterar.
Bra. Och med det tillhör svärdet dig.
Detta kanske blir slutet på vår familj men jag är glad att du är del av den.
Tack.
Far! Jag gillar inte det här.
Vad kommer att ske med Yasaburô-hushållet?
Vad med Ochô?
Det finns inget hushåll.
Du får inte oroa dig för stället nu.
Ditt värdefulla svärd är det enda som betyder nåt.
Kom bara ihåg, att både du och Ochô,
oavsett vad, alltid förblir mina döttrar.
Okej. Stanna här.
Allt kommer att ordna sig.
Jag ska bara gå och möta henne.
Vänta på oss här. Jag är snart tillbaka.
Jag vet att Ochô älskar dig, Far. Hon sa det själv.
Jag är glad att höra det.
Jag har en känsla av att chefen har problem.
Lop, vänta!
Jag står inte ut med att slåss mot dig. Sluta, Ochô! Jag är din pappa!
Ursäkta, men du förstår inte.
Jo, det gör jag, och har det sen jag först tittade dig i ögonen.
Jag är din pappa och du är min lilla flicka.
Snälla, kom hem nu.
Lop!
Jag är ledsen, pappa. Jag ville inte att det skulle ske.
Jag var tvungen. Du gav mig inget val
och jag gör det jag måste för att skydda vårt hem,
även om det betyder att jag måste skada dig.
Åh, nej, Far!
Hur är det? Säg nåt!
Det är inte bra.
Jag tror jag har förlorat mitt goda öga.
Nu kan jag inte se ditt ansikte.
Lop, du måste göra det.
Du måste hindra din syster.
Var snäll och rädda henne.
Det är det en familj gör för varann i svåra stunder. Inte sant?
Detta har inget med henne att göra! Jag är din dotter.
Hon är inte ens en del av familjen.
Tror du verkligen det så har jag svikit dig som far.
Jag är så ledsen, Ochô.
Det är jag verkligen. Men försök förstå.
Du och Lop kan ta varandras händer
och är ni tillsammans kan vi skydda vårt fosterland.
Vad pratar du om?
Du vet att jag inte kan återvända nu!
Det är för sent!
Det är familjesvärdet.
Vad gör du med det?
Jag är efterträderskan.
Jag överlämnade det till Lop.
Arv har inget med blod att göra.
Det finns så mycket annat som betyder mer.
Var inte löjligt! Jag tillåter det inte!
Du och jag är systrar, Ochô.
Varför går vi inte hem?
Med oss tre tillsammans kan vi bygga upp familjen igen.
-Vad är... familj? -TD!
TD!
Jag ska föra dig tillbaka!
Min verkliga syster! Jag ger inte upp!
Med tiden...
...blir vi en riktig familj.
Undertexter: Per Lundberg