LOP AND OCHO
Til tross for dens rike naturressurser, sliter planeten Tao med å moderniseres.
I bytte for industrielle fremskritt,
har Tao ønsket Det galaktiske imperiet velkommen,
som på sin side planlegger å utnytte alt planeten har å tilby.
Men Imperiets industri har vist seg å være ødeleggende
for Taos naturlige miljø.
Sterkt tilknyttet naturen og tradisjoner,
blir Taos innbyggere stadig mer frustrerte over Imperiets undertrykking.
Så, du er en av Imperiets arbeidere…
…som klarte å rømme.
Hvor er moren og faren din?
Moren og faren min er ikke her lenger.
Hei! Du kan bli med i familien vår.
Vi har masse mat. Du kan spise så mye du vil.
Ochô! Du kan ikke si slike ting høyt,
og ikke til et fremmed barn fra en annen planet.
-La stakkaren være. -Å, ja?
Jeg som trodde at alle liker å snakke om
hvordan sjef Yasaburô alltid gjør det rette.
Jeg kan uansett se på henne at hun er en god unge, ikke sant?
La oss dra. Kom igjen!
Hei, denne veien!
Se! Er det ikke vakkert?
Dank farrik. Se hva du har gjort!
Det hadde vært skamløst av meg å ikke invitere henne nå.
Ok, det er avgjort.
Jeg tar henne til meg som din protesjé.
Nå skal vi sørge for at du blir ren og får godt med mat, så smil.
Hva er i veien?
Er du bekymret ennå?
Med litt tid…
…skal vi bli en ordentlig familie.
SJU ÅR SENERE
TD!
Hvor er søsteren min?
Hva skjedde?
Pappa! Hva har du gjort? Byen er ødelagt!
Så, denne eksplosjonen var fars verk?
Aldri!
Kom igjen, TD!
Jeg kan ikke tro at du angrep Imperiets base!
Imperiet forurenset havet og plyndret landet vårt.
Jeg har sett min ungdoms planet bli ribbet og utnyttet,
og det må stoppe nå!
Vi må vise dem at vi ikke aksepterer dette!
Vær så snill, sjef, slutt å krangle. Du også!
Vi må rømme før Imperiets soldater kommer.
Miss Lop! Du kom. Kan du hjelpe oss å stoppe dem, vær så snill?
Folk har blitt skadet, inkludert vår egen familie!
Ochô! Du også, far! Stopp, vær så snill!
-Ingen grunn til at dere skal krangle. -Nok!
Dette er et problem for familiens overhode. Du burde være stille.
Så la meg være tydelig som familiens neste overhode.
Pappa, din stae opposisjon mot utbyggingen er bare feil.
Vi trenger Imperiet for å gi oss vekst og fremgang for fremtiden vår!
Vi har levd lenge uten noe hjelp fra Republikken.
Hvorfor må vi forandre ting nå? Hvorfor underkaste oss dem?
De fortsetter den militære opprustningen sin,
men hva om de gjør denne planeten til en krigssone?
Vil du lede denne familien? Da burde du ønske å jage dem bort!
Du ser ikke det større perspektivet!
Uten Imperiets hjelp, krig eller ei,
har vi ingen muligheter for fremgang.
Imperiet forsørger og støtter oss.
-Vi burde være takknemlige. -Det de gir oss er ikke støtte.
Det er bare en diplomatisk måte å ta over på.
Hvorfor kan du ikke i det minste prøve å forstå?
Beklager, sjef! Må stikke!
Hei! Hvorfor rømmer dere?
De fjolsene!
Vi har en plikt som har gått i arv i generasjoner.
Vi kan ikke kapitulere for Imperiet og slike som dem.
Du må åpne øynene dine.
Du burde prøve å forstå fars følelser.
Hvordan skal følelser redde familien vår?
Han ville ikke forstått disse tingene uansett.
Det er akkurat det. Vi er en familie. Jeg vil at vi skal slutte å krangle.
Selv om jeg er fra en annen planet,
så føler jeg meg hjemme her.
Så jeg forstår på en måte hva far sier.
Jeg skjønner, vet du?
Jeg elsker denne planeten, og jeg elsker pappa også!
Og som hans arving må jeg vende meg til Imperiet.
Av hensyn til fremtiden vår.
Pappa skjønner ikke det, men overlat det til meg.
Jeg vet hvordan man tar hånd om husholdningen.
Jeg har ventet på deg, Ochô. Der er du.
En offiser fra Imperiet? Ochô, kjenner du denne fyren?
Å, vi kjenner hverandre godt.
Jeg spurte Ochô om hun ville forhandle med sin far på våre vegne.
Forhandle? Hva snakker du om?
Vi visste om Yasaburôs terrorplaner,
men ville forhindre eskalering, så vi ba Ochô om å hjelpe oss.
Hun er fornuftig nok til å forstå de mange fordelene Imperiet kan tilby.
Og hun lovet oss at hun kunne stoppe
dette tåpelige, lille opprøret,
men det viser seg at hun tok feil.
Er det sant?
Prøvde du å stoppe far uten så snakke med ham først?
Selvfølgelig. Jeg kan ikke la det være opp til pappa lenger.
Han er blindet av idealismen sin.
Jeg beklager, Ochô, men om du ikke kan få dem under kontroll,
må vi gjøre livet vanskeligere for Yasaburô-klanen.
Men av alle folk er jeg sikker på at du forstår det.
Jeg beklager det som skjedde. Jeg tar fullt ansvar.
Som hans etterfølger, vil jeg overtale ham.
Om jeg ikke lykkes, vil jeg tvinge pappa til å slutte.
Besluttsomhet er et beundringsverdig trekk, Ochô…
Faktisk, siden du er en alliert av Imperiet,
hvorfor blir du ikke med og hjelper oss med utbyggingen vår?
Det er for planetens beste.
Og jeg vet at du bryr deg om dens fremtid.
Sammen kan vi få slutt på denne blodsutgytelsen.
Nei, vent! Tenk på dette, Ochô.
Du vet at det vil knuse fars hjerte.
Dette er ikke måten å gjøre dette på!
Far!
Hvor ble det av alle sammen?
De fleste rømte. Det du ser er det som er igjen.
En gjeng med kujoner, hver eneste en av dem.
De ba om løyve før de dro.
Hvor er Ochô?
Hun har også dratt. Hun har tatt Imperiets side.
De ba henne prøve å få deg til å droppe det de kalte "terroristplaner".
Og de sa at om hun ikke kunne stoppe deg,
skulle de gjøre livet vanskelig for klanen vår.
Jeg bryr meg om denne planeten, far,
og jeg vil beskytte den like mye som deg.
Det er hjemmet mitt. Du og Ochô har vært snille med meg.
Jeg vil at vi tre skal bo sammen igjen.
Jeg vil stoppe Imperiets undertrykking.
Og jeg vil at Ochô skal komme hjem også.
Så, far, gi meg styrken din,
Bli med meg.
Du har et godt hjerte, Lop.
Unnskyld. Jeg mente aldri å se ned på deg, men jeg tror jeg gjorde det.
Så, om det virker som om jeg favoriserer Ochô, ber jeg om unnskyldning.
Du kan bekrefte det som skjer med dine egne øyne.
Dette ritualet har gått i arv i familien vår gjennom generasjoner.
For hundrevis av år siden, fantes en stor kriger kalt en jedi,
som kom til planeten vår og døde her.
Men først, betrodde han dette dyrebare sverdet til en av forfedrene våre.
Gjennom hans opplæring, lærte denne forfaren å bruke sabelen,
og siden da
har både den og de teknikkene gått i arv i generasjoner.
Vi er en stolt familie.
Dette sverdet er både et symbol på og bevis for vår urokkelige besluttsomhet.
Jeg vil at du skal forstå det.
Greit. Gjør nøyaktig det jeg ber deg om.
Dette eldgamle våpenet representerer båndet mellom forelder og barn i familien.
Mens det skjenkes deg,
husk at, selv om vi ikke er bundet sammen av blod,
så deler du og jeg en sterk forbindelse.
Jeg er faren din, og det båndet kan ikke brytes.
Vi skal støtte hverandre så lenge vi kan.
Husk det, og hold dette sverdet nært hjertet ditt.
Når du er klar.
Ta det.
Si at du tar imot med respekt.
Jeg tar imot med respekt.
Bra. Og med det tilhører sverdet deg.
Dette er kanskje slutten for familien, men jeg er glad du er en del av den.
Takk.
Far! Jeg liker ikke dette.
Hva vil skje med Yasaburô-husholdningen?
Hva med Ochô?
Husholdningen finnes ikke.
Du må ikke bekymre det for dette stedet.
Den dyrebare sabelen din er alt som betyr noe.
Husk, både du og Ochô,
samme hva, vil alltid være døtrene mine.
Ok. Bli her.
Alt vil bli bra.
Jeg skal bare møte henne.
Vent på oss her. Jeg blir ikke lenge.
Jeg vet at Ochô elsker deg, far. Hun sa det til meg.
Det er jeg glad for å høre.
Jeg har en følelse av at det betyr at sjefen er i trøbbel.
Lop, vent!
Stopp, Ochô! Jeg orker ikke å kjempe mot deg. Jeg er faren din!
Unnskyld, men du forstår ikke!
Jo, det gjør jeg. Det har jeg gjort siden første gang jeg så deg i øynene.
Jeg er faren din, og du er min lille jente.
Vær så snill, bare kom hjem.
Lop!
Jeg er lei for det, pappa. Det var ikke slik jeg ønsket det.
Jeg måtte. Du ga meg ikke noe valg.
Jeg gjør det jeg må for å beskytte hjemmet vårt,
selv om det betyr at jeg må skade deg, pappa.
Å, nei. Far!
Er du ok? Si noe!
Det nytter ikke.
Jeg tror jeg nettopp mistet mitt ene gode øye.
Nå vil jeg ikke kunne se ansiktene deres.
Lop, du må gjøre det.
Du må stoppe din søster.
Vær så snill, redd henne.
Det er det en familie gjør for hverandre i vanskelige tider. Ikke sant?
Dette har ingenting å gjøre med henne! Jeg er datteren din.
Hun er ikke engang en del av familien.
Om du virkelig mener det, har jeg feilet deg som far.
Jeg er lei for det, Ochô.
Det er jeg virkelig. Men prøv å forstå.
Du og Lop kan slå dere sammen,
og om dere er sammen, kan vi beskytte hjemlandet vårt.
Hva snakker du om?
Du vet at det ikke er noen vei tilbake nå!
Det er for sent!
Det er familiesverdet.
Hva gjør du med det?
Jeg er etterfølgeren!
Jeg ga det videre til Lop.
Arv har ingenting med blod å gjøre.
Det er så mye som betyr mer.
Ikke vær latterlig! Jeg tillater det ikke!
Ochô, du og jeg er søstre.
Hvorfor ikke dra hjem?
Vi tre kan sammen bygge opp igjen denne familien.
-Hva er… familie? -TD!
TD!
Jeg skal bringe deg tilbake!
Min ekte søster! Jeg gir ikke opp!
Med litt tid…
…skal vi bli en ordentlig familie.
Tekst: Magne Hovden