GAMLINGEN
-Du är frånvarande, Dan. Är allt okej? -Bra.
Nåväl, gott då.
Vi hoppar snart till hyperrymd.
Vet du, jag har aldrig varit i den här sektorn. Kan inte vänta.
-Är det sant? -Ja.
Mäster, jag hade tänkt fråga...
Vet du hur många planeter du har besökt hittills?
Låt mig tänka efter.
Jag kan inte säga på rak arm.
Du måste inneha rekordet för besökta planeter bland Jediriddare,
med tanke på alla berättelser jag har hört.
Det tvivlar jag starkt på.
Mäster, att patrullera det här området blev uppskjutet.
Tills du beslöt att åka och anmälde oss som frivilliga att göra det.
Du tycktes vara besatt av att ta dig ut igen hit.
Besatt?
Jag tänkte bara att vore bra om du fick besöka Yttre randen.
Det är annorlunda mot vad jag förväntade mig.
Jaså? Hurså?
Bland annat hoppades jag på nåt mer stimulerande.
Som kanske mer action.
Det är fridfullare än jag hade förväntat mig.
Oturens frön i en fridfull jord kan lätt förbigås.
Känner du nåt?
Jag känner en störning i Kraften.
Känner du det fortfarande, mäster?
Inte längre.
Kände du inget tidigare?
Inget alls.
Om du måste gissa, vad tror du att det var,
störningen du kände?
Jag kände ett mörker, nåt uråldrigt och olycksbådande.
Kunde det möjligen vara Sith?
Då vet du att jag är beredd att slåss!
Nej, det kan inte vara Sith.
Det är århundraden sen de tillintetgjordes.
Men vad än det är, måste vi undersöka.
Om det är nåt mörkt, kan strid vara ett sätt.
Det kommer mycket iver från dig, Dan.
En Jedi söker inte upp aggression, oberoende av hur säker man är.
En Jedi måste finna balans och stillhet.
Jag vet.
Den enda bebodda planeten häromkring är Habo, eller hur?
-Har du varit där? -Ja, ganska många gånger.
Det är min mäster!
Alltid den ende Jedin som vet allt när det gäller Yttre randen.
Jag har sån tur att vara din Padawan.
-Tack. -Jag var sarkastisk.
Jag låtsades inte höra det.
Vi borde ge oss av.
Toppen.
Dessutom hade jag en känsla av att patrullera Yttre randen
måste vara mer spännande än det här.
Utsikten från ovan är fantastisk men den är vackrare på ytan.
Jag kommer att gilla det här.
Då borde du pröva den lokala rätten oon-doon.
Du kommer att gilla den ännu mer.
Som alltid, vis mans visdom.
Folket här är kända för att vara ganska blyga.
Ska jag inte försöka tala med dem först? Det är bäst att du stannar här.
Uppfattat.
Jag är imponerad.
Du har redan brutit igenom Haboungarnas skal.
Fick du reda på nåt?
För ett par dar sen besökte en gamling från en okänd stam dem.
När han anlände med sitt skepp, var han ensam.
En gamling? Och från en okänd stam?
Det kommer inte många besökare hit till att börja med.
Så för Haboborna finns det fler okända än kända stammar.
Intressant. Vart begav sig gamlingen?
Uppenbarligen begav han sig ensam till bergen.
Tror du att den mannen är samma närvaro du kände tidigare?
Jag undrar.
Jag har inte alls känt störningen sen vi anlände till planeten.
Var vi vilseledda?
Nej. Jag tror det motsatta.
Vad innebär det?
Om det är den gamle, kanske han döljer sin närvaro, han kan vara nära.
Tror du det?
Men det innebär också att han har noterat oss.
Så han har också känt vår närvaro.
Inte bara det, utan...
...och det finns en möjlighet att jag överanalyserat det här...
...det finns mycket som oroar mig.
Sak samma. Vi behöver undersöka vem gamlingen är.
Jag håller med.
Ska vi bege oss till bergen då?
Gör vi det, finns risken att vi missar honom.
Det är säkrare att stanna här och bevaka hans skepp.
Då är vi här när han återvänder.
En bättre idé. Varför dela på oss?
Jag kan gå mot bergen och du, mäster, kan bevaka skeppet.
Valde du bergen för att det är troligare att du möter honom där?
Nej, det är inte det.
Det är bara så att du är bättre med skepp,
medan jag klarar bergsterräng bättre.
Den bäste för jobbet.
Vore jag du, skulle jag inte räkna ut mig angående bergen ännu.
Men det är okej.
Det finns vilda djur där som kallas vamga, så var försiktig.
Låter du dem vara anfaller de sällan.
Stöter du på en, provocera den inte.
Men om en vamga anfaller gamlingen, så är det ut med ljussabeln, va?
Låt oss hoppas, för din skull, att det inte sker.
Bergen är luriga. Du borde ha med en guide.
Åter igen, så vis.
Jag kunde inte tänka mig en gamling klarar av en sån här väg.
Ska jag säga.
-Är du där, Dan? -Ja, mäster.
Jag har hittat gamlingens stjärnskepp.
Det är ingen modell jag känner igen,
men den liknar de gamla sith-skeppen jag har sett i hologram.
Menar du allvar? Sith?
-Just det. -Så då är gamlingen en av dem?
Det hoppas jag verkligen inte är sant.
Men jag har onda aningar om det här.
-Vänta lite. -Vad är det?
Kroppen efter en vamga.
Va?
Jag ska undersöka den.
Var försiktig, Dan.
-Mäster. -Vad är det, Dan?
Vamgan tycks ha blivit ihjälslagen.
Halsen är avskuren.
Den som gjorde det måste vara extremt skicklig.
Rent hugg?
En ljussabel är det enda jag känner till som kan hugga av en vamgahals så där.
Ser man på skadan, är det definitivt efter en ljussabel.
Du borde vända om, Dan.
Vem gamlingen än visar sig vara, är han helt klart en farlig motståndare.
Ja, mäster.
En Jedi.
Är du en Sith?
Sith blev för ansatta med att försöka överlista varann.
Det resulterade i att de helt försummade sitt öde.
Och så är de numera utdöda.
Så du säger att du inte är en Sith?
Låt oss inte tala med munnen...
...utan med våra blad.
Spring. Ge dig av, Dan.
Jag antar inte du är han trots allt.
Jag kände nån stark i Kraften. Men det är inte du.
Det spelar ingen roll.
Att jaga vamgan var ingen utmaning.
Men om jag dödar dig, kommer nog din mäster att visa sig.
Jag besegras inte lika lätt som en vamga.
Det hoppas jag verkligen inte.
Du förlänger bara det oundvikliga med ett sånt fåfängt försvar.
Så otroligt tråkig du är.
Bättre.
Det är ett tag sen jag mötte nån så stark i Kraften.
Ja! En värdig utmaning.
Hur jag önskar att jag hade mött dig för länge sen när jag var mycket starkare.
Den tekniken...
Dan!
Den är fullständigt förstörd.
Fullständigt.
Där har man för att försöka hitta en ledtråd i det som är kvar.
Vad tror du att han var?
Han kunde väl ha varit en Sith?
Det är spekulation.
Men, baserat på vissa saker han sa dig,
kanske han var en del av Sith men bröt sig loss.
Det är första gången som jag har mött sånt mörker.
Det var en hemsk kraft han hade.
Hade jag kämpat mot honom i hans glansdagar,
kan resultatet ha blivit annorlunda.
Men du besegrade honom, mäster.
Nej. Det som besegrade gamlingen i slutändan var inte jag, utan tiden.
Han kunde inte vinna mot svagheten som kommer med åldern.
Vet, att hur kraftig man än blir, så varar det inte för evigt.
Säger du då, att kraften är meningslös?
Inte alls.
Med kraft kan man skydda de utan.
Men, som med allt annat, är det obeständig.
Du har rätt.
Jag blir också svagare och du ska fortsätta att bli starkare.
För det är så det är i galaxen.
Tror du att jag blir starkare?
Fullt möjligt.
Så länge du minns det här:
Glöm inte din träning och din ödmjukhet.
Gå och ta farväl av dina vänner.
De var väldigt oroliga för dig medan du tillfrisknade från din skada.
Tack, mäster.
Undertexter: Per Lundberg