Jseš další vydřiduch jako všichni ostatní.
- Už můžu otevřít oči? - Ne, Sonicu. Ještě ne.
Amy, opovaž se mě zase shodit do vody,
Neboj, Sonicu. Věř mi. Bude se ti to líbit.
Dobře, můžeš.
Tadá!
Sehnali jste mi palmu. Takže je to trik.
- Ne, Sonicu, není to trik. - Ale já už palmu přece mám.
Tamhletu a tamhletu a tamhlety.
Dárkem jsou i všechny vzpomínky, který jsme si u tý palmy vytvořili.
Jako ta sázka, že vyletím nahoru, než zaběhneš domů a zpět.
Pořád mi dlužíš.
A jak jsme Amy upekli ten kokosovej dort.
Já viděla, jak ho kupujete, a řekla Amy, že jste ho upekli.
Nebo jak jsem se tak moc smál, až mi z nosu vystřelilo chilli.
Furt nic necítím.
Jo, byly to fakt dobrý časy. Viď, Sonicu?
Ale no tak, nemyslíte, že jste tak trochu…
já nevím, sentimentální?
Chápu to. Palma, přátelství, vzpomínky.
Hot dogy s chilli con carne!
Asi to nechápeš, co, Sonicu?
SERIÁL NETFLIX
Ano. Mám schopnost regenerovat džungli jediným útokem.
Jo, tak na tohle by se dalo zvyknout.
Konečně už sem nebudou moct. Ani nikdo další. Nikdo už nikdy neublíží džungli.
- Cože to? - Uvidíme, co tohle kladivo dokáže!
To není dobrý.
Tak počkej! Kolikrát ti to mám říkat? Nejsem tvůj nepřítel!
Trnitá Rose, musíš mi věřit. Dej mi tu krásnou křišťálovou věc. Prosím.
Jsi blázen, pokud si myslíš, že ti ji dám, když jsem tak blízko.
K čemu jsi tak blízko? Kam vyrážíš?
Navždy ochránit Velkýho zelenáče.
Ochránit Velkýho zelenáče? Vydřiduchové.
Nechci ti ublížit, ale nemůžeš ubližovat dalším.
Pak nemáš na výběr.
Příště už nebudu tak shovívavá.
Počkej!
Trnitá Rose!
Tak jo. Možná to není tak zlý.
Vydřiduchové se s ní už utkali.
Zvládnou to. Přece tam teď nejedí kůru.
To je dobrá kůra.
Musím odsud vypadnout.
Jasně, nemá to žádnou střechu! To mě mělo napadnout dřív.
Jak se vede?
Jsem volnej! Musím zrychlit.
- Zase ty? - Jo, zase já.
Nechci ti ublížit, ale to kladivo ti seberu.
Ty dostaneš leda tak pořádnej výprask.
Ty jo, ty to teda držíš pevně. Co…
Tohle můžu dělat klidně celej den.
Jo!
Au! Bacha!
Hej!
Mě nějaký třísky nezastaví.
Co?
Já to říkal. Stromy nás chtějí dostat.
Au!
To ne!
- No vida, koho nám to sem kočka přitáhla. - Já to nebyl.
To se jen tak říká.
Co tady děláš? Když jsme tě viděli naposledy, zradil jsi nás a byl jsi s ní.
Chápeš to špatně. Nezradil jsem vás. Šel jsem pro Střep,
- kterej jste mi slíbili vy. - Takže nechceš naši kůru?
- Tu nechce nikdo! - O co ti jde?
Za chvíli tady bude. Musíte rychle polknout všechny křivdy.
Polknout je jako jídlo?
Tím chci říct, že musíte najít společnou řeč.
A jak? Žijeme na stromech. Ten chlápek je paranoidní.
- Děláte si ze mě srandu? - Nechápeš to.
Žádnou společnou řeč už nenajdeme.
Bývali jsme kamarádi. Teď už si nepamatuju dobu, kdy jsme spolu vycházeli.
Dělili jsme se o kořist z džungle a brali si, co jsme potřebovali k přežití.
Pak jednoho dne…
dala přednost džungli. Vyhnala nás do korun stromů, kde od tý doby žijeme.
S příšerou není možný najít společnou řeč.
Tomu nemůžu uvěřit. Amy tam pořád někde uvnitř musí být.
Musíte se s Trnitou Rose usmířit.
- Ne, s ní jsme skončili. - Kamarádsky si s ní promluvíme
a přimějeme ji, aby si to nechala vysvětlit. Jo? Jdete do toho?
Měli jste mě poslechnout!
Jdeme, vy dva!
Copak máme na výběr?
- Ne. - No konečně.
Tady je plán. Půjdeme na to opatrně.
Útok!
Co takhle tentokrát následovat mě?
- Jsem pro. - Jo.
Fajn. Pojďte za mnou.
- Je tady tma. - Až moc velká tma.
- Nebo jenom chce, ať si to myslíme. - Ne, je tady rozhodně velká tma.
Ale, ale. Koho nám to sem ježek přitáhnul.
Buďte v klidu. Chovejte se přirozeně.
Ahoj, Trnitá Rose.
Jenom si chceme kamarádsky pokecat. Víš, jak kamarádsky pokecat?
„Ahoj, Trnitá Rose. Parádní pták.“
„Díky, můj Ptáček je jedinečnej.“
„Máte skvělou vesničku.“
„Díky, docela ujde. O čem že se to přeme?“
„Nemám nejmenší tušení. Obejmeme se?“
„Objetí!“
Tím začneme a přejdeme ke konstruktivnímu rozhovoru o našich problémech.
Ale nebudeme říkat: „Dostanu tě!“
Tak hele, navzdory nevím jak dlouhý době
jsme tady všichni fakt dobrý kámoši, viďte? Viďte? Tak to probereme.
Dojdeme k mírový shodě a kdo ví? Možná se na konci budeme všichni smát.
- A o čem jako máme mluvit? - Vidíš? Už mluvíme.
Amy by asi chtěla, ať mluvíme o svých pocitech.
- O našich pocitech? - Pocitech?
- Pocitech?
Mám pocit, že je to past.
- Tak jo, začnu. Mám pocit, že… - Nevíš, co děláš?
Snažím se. Mám pocit, že by to bylo snazší, kdybyste mě furt nepřerušovali.
A že je tohle těžší, než se zdá. I když pro Amy je to snadný.
- Teď ty. - Já?
Jo. Pamatuj, žádnej pocit není špatnej.
- Rozptýlil ji. Teď! - Hej! Máte mě přece následovat!
Cítím…
vztek!
Chápu, jseš naštvaná. Co se stalo s tím, že nebudeš bojovat?
Prokázali, že se jim nedá věřit. A teď bude konečně po všem!
- Co jsi to provedla? - Udělala jsem, co jsem musela.
To by mělo ty vydřiduchy udržet tam, kam patří.
Připravila je o domov. Budou hladovět.
Jestli díky tomu zachráním džungli…
budiž.
Ne!
Proč to nikdo z vás nechápe? Musíte se spolu naučit žít.
Co ty víš o soudržnosti?
Dobře, můžeš.
Tadá!
Ale já už palmu přece mám.
Dárkem jsou i všechny vzpomínky, který jsme si u tý palmy vytvořili.
Všechny nás spojuje ten strom.
Všechno je spolu propojený. Ty, já, Zelenáč, dokonce i vydřiduchové.
Všichni jsme součástí něčeho většího.
- Sentimentální žvásty. - Totéž jsi mi řekla ty.
To je fuk. Se srdcem džungle zajistím, aby Zelenáčovi už nikdo neublížil.
- Cože? - Skončila jsem s tebou.
Skončila jsi se mnou? Fajn. Promluvím si s Velkým zelenáčem.
Drž se od něj dál!
Buď nejrychlejší, jak dovedeš.
Ach, Ptáčku. Promiň, ale musíš pokračovat.
Nejspíš je už u Velkýho zelenáče.
Nemáš zrovna moc světla, co?
Je tady taková tma, že se ztratila i Trnitá Rose.
Ale neboj. Mám plán a ty jseš v něm taky.
Já vím, ale věř mi.
Koukej vypadnout od mýho stromu.
- Přinuť mě. - Ptáčku!
Ty brďo! Ta věc umí lítat?
- Smiř se s tím, že mám pravdu. - Opovažuješ se urážet Velkýho zelenáče?
Tady ho máme. Neboj, strome. Zvládnu to.
Tady jsem, Trnitá Rose. Jen do mě.
Aspoň myslím. Uvidíme.
Co jsem to provedla?
Jak se tohle stalo? Jenom jsem chtěla ochránit Zelenáče.
A zničila jsem ho.
Bývali jsme kamarádi.
Existovala rovnováha.
Ale po chvíli jsem viděla jenom to, jak si pořád něco brali.
Nakonec mi došlo, že vyčerpávají naše zdroje.
Jenom si brali, ale nikdy nic nevrátili.
Nikdy neměli dost a ani nerespektovali džungli.
Zabíjeli ji.
Už jsem to nemoha vydržet. Vybouchla jsem a stala se ze mě příšera.
Nemohla jsem to dopustit.
Ale už jsem nemohla být taková jako dřív.
Takhle jsem to nevnímala.
- Mrzí mě to, Trnitá Rose. - Nevěděl jsem to. Já…
Tadá!
Leť nahoru. Protáhni si křídla.
Do toho.
Ty taky. Jenom roztoč ty svoje ocásky.
V tý tmě jsem ztratila svoje já.
Bylo sobecký bránit Ptáčkovi v letu a snažit se vám sem… zakázat chodit.
Bylo správný bránit džungli, ale tahle džungle není přirozená.
Střep vyvedl všechno z rovnováhy, včetně vašich přátelství.
Jak máme začít znovu?
Moje kamarádka Amy by řekla: „Mluvte spolu.“ Ale je trochu sentimentální.
Já ti nevím. Zní skvěle.
Jo. Jseš skvělá.
Jestli máme žít v harmonii, uznáváme, že jsme chybovali.
To já taky.
Nepláču. To ty pláčeš.
Do háje! Ten Střep.
Tyhle dvě ho najdou. Promiňte, kamarádi. Mám naspěch.
Ptáček mi právě řekl, kde je Střep. Jo!
Mý rychlý kecky nelžou.
- Ztratil jsem se v Prázdnotě. - Shadowe?
- Musíš dál běžet. - Jak jsi…?
Jsem zpátky v New Yoke City? Jak jsem skončil zpátky…?
Pro lepší zítřek! Kdo je se mnou?
Ale ne.
SOUBOJ O STROM
Překlad titulků: Jakub Doležal