Du er en røver akkurat som de andre.
Kan jeg åpne øynene nå?
Nei, Sonic. Ikke ennå.
Du bør ikke lure meg uti vannet igjen.
Ingen lureri.
Du kommer til å elske det.
Ok, åpne dem.
Du skaffet meg palmetreet.
Det er lureri.
Nei, det er ikke lureri.
Jeg har jo en palme.
Den der og den der, og de der borte.
Gaven er ikke bare treet.
Det er minnene vi har hatt rundt treet.
Da du veddet jeg ikke kunne nå toppen før du var tilbake.
Du skylder meg fortsatt.
Da vi laget kokosnøttkrempai til Amy.
Eller da jeg så deg kjøpe en pai og si til Amy at du laget den.
Eller da jeg lo jeg så godt at jeg skjøt chili ut av nesen.
Jeg mistet luktesansen.
Ja, det var tider det. Eller hva, Sonic?
Kom igjen, dere.
Er dere ikke litt vel…
Jeg vet ikke. Sentimentale?
Jeg skjønner.
Tre, vennskap, minner.
Chilipølser!
Du skjønner det visst ikke.
Ja.
Kraften til å regenerere jungelen med ett slag.
Dette kan jeg bli vant til!
Endelig kan jeg stenge dem ute.
Alle sammen.
De får ikke skade jungelen igjen.
Hva sa du nå?
La oss se hva hammeren kan gjøre!
Ikke bra.
Vent! Hvor mange ganger må jeg si at jeg ikke er en fiende.
Kom igjen. Du må stole på meg.
Gi meg den fine krystallgreia.
Vær så snill?
Aldri om jeg gir deg jungelens hjerte når jeg er så nær.
Så nær hva da? Hvor skal du?
Gjøre det jeg må for å beskytte Storegrønn for alltid.
Beskytte Storegrønn?
Røverne!
Jeg vil ikke skade deg, men du får ikke skade andre.
Da har du ikke noe valg.
Neste gang er jeg ikke like mild.
Vent, Torn!
Torn!
Ok.
Kanskje det ikke er så ille. Røverne har taklet henne før.
Det går bra! De sitter jo ikke bare der og spiser bark.
God bark.
Jeg må ut herfra.
Det er ikke noe tak! Det burde jeg ha tenkt på før.
Står til?
Jeg er fri!
Nå går det fort!
Deg igjen?
Jepp, meg igjen.
Jeg vil ikke skade deg, men jeg tar hammeren.
Du får ikke annet enn juling!
Jøss, det var et fast grep.
Jeg kan holde på evig!
Ja!
Rolig.
Hei!
Et par fliser stopper ikke meg.
Hæ?
Som jeg sa. Trærne kommer for å tar oss.
Nei!
Se hva katten har dratt med inn.
Har jeg vel ikke.
Det er et uttrykk.
Hva gjør du her?
Sist vi så deg, var du forrædersk sammen med monsteret.
Det er feil. Jeg er ingen forræder.
Jeg lette etter fragmentet. Det dere skulle hjelpe med.
-Skal du ikke stjele barken vår? -Nei!
-Hva er poenget ditt? -At hun er på vei hit.
Dere må skvære opp, asap!
Jeg tenker bare på mat.
Dere er nødt til å komme overens.
Vi er over henne! Vi bor i trærne.
Han er paranoid.
Tuller du?
Du skjønner ikke.
Vi kommer ikke overens. Ikke nå lenger.
Vi pleide å være venner.
Nå husker jeg knapt en tid da vi kom overens.
Vi delte jungelens goder, og tok bare det vi trengte for å overleve.
Men en dag…
…valgte hun jungelen, og jaget oss opp i trærne.
Vi har bodd der siden.
Det går ikke an å komme overens med et monster.
Jeg kan ikke tro det.
Amy må være der inne et sted.
Dere må slutte fred med Torn.
Vi er ferdige med henne.
Vi snakker med henne som venner, prøver å få henne til å lytte til fornuft.
Ja. Er dere med meg?
Dere skulle ha hørt på meg.
La oss stikke.
Har vi noe valg?
-Nei. -Endelig.
Ok, her er planen. Vi starter rolig.
Angrip!
Kanskje prøv min taktikk nå?
-Jeg stemmer ja. -Ja!
Greit. Følg meg!
Det er mørkt.
For mørkt.
Eller så får hun oss til å tro det.
Det er definitivt mørkt.
Vel, vel.
Se hva pinnsvinet har dratt inn.
Ok. Vær kule og naturlige.
Hei, Torn.
Vi vil bare ha en vennlig prat.
Husker du disse?
"Hei, Torn. Elsker fuglen du rir på. "
"Takk, Prim. Fuglen er enestående."
"For en super tretopplandsby."
"Den funker bra. Hvorfor krangler vi igjen?"
"Jeg har ingen anelse. En klem?
"Klemmetid!"
Vi starter der,
og så tar vi en konstruktiv samtale om problemene våre.
Vi dropper "jeg skal ta deg"-delen.
Til tross for de siste, jeg vet ikke hvor lenge,
er vi alle sammen gode venner.
La oss snakke ut
og finne en fredfull løsning.
Kanskje vi ler og koser oss til slutt.
Hva er det å snakke om?
Se, vi snakker!
Amy ville sagt at vi bør snakke om følelsene våre.
Følelsene våre?
Følelser?
Føles som en felle for meg.
Greit. Jeg begynner.
-Jeg føler… -At du ikke vet hva du driver med?
Jeg prøver.
Jeg føler at dette ville gått bedre om du ikke avbrøt meg.
Dette er vanskelig, selv om Amy får det til å se lett ut.
-Din tur. -Min?
Ja. Husk at alle følelser er ok å ha.
Hun er distrahert. Nå!
Dere sa dere skulle prøve min plan!
Jeg føler meg…
sint!
Greit. Du er sint.
Men hva skjedde med å ikke slåss?
Man kan ikke stole på dem. Nå er det nok!
Hva har du gjort?
Jeg gjorde det jeg måtte.
Dette bør holde røverne oppe i trærne, der de hører hjemme.
Du ødela deres hjem. De sulter i hjel.
Hvis det må til for å redde jungelen,
så er det greit.
Nei!
Hvorfor forstår dere ikke? Du må finne en måte å leve sammen på.
Hva vet du om samhold?
Ok, åpne dem.
Jeg har jo en en palme.
Gaven er ikke bare treet.
Det er minnene vi har hatt rundt treet.
Det er treet som binder oss alle sammen.
Torn, alt henger sammen.
Du, jeg, treet, selv røverne.
Vi er alle en del av noe større enn oss selv.
For et sentimentalt søppel.
Men det er dine ord!
Uansett. Med jungelens hjerte
kan jeg sørge for at jungelen aldri blir skadet igjen.
-Skadet? -Jeg er ferdig med deg.
Er du ferdig med meg?
Jeg går og snakker med Storegrønn.
Hold deg unna Storegrønn!
Fortere, Fuglen. Gi på alt du har!
Åh, Fuglen.
Beklager, men du må fortsette.
Han er nok allerede ved Storegrønn.
Du får ikke mye lys.
Det er så mørkt at selv Torn har gått seg vill.
Slapp av. Jeg har en plan, og du er i den.
Jeg vet, bare stol på meg.
Kom deg vekk fra treet mitt!
Tving meg!
Fuglen!
Jøss, kan den greia fly?
Innse det. Du vet jeg har rett.
Hvordan våger du å fornærme Storegrønn?
Der er den.
Slapp av. Jeg fikser dette.
Her er jeg. Gjør ditt beste forsøk!
Tror jeg.
Vi får se.
Hva har jeg gjort?
Hvordan skjedde dette?
Jeg ville bare beskytte jungelen.
Nå har jeg ødelagt den.
Vi pleide å være venner.
Det pleide å være balanse.
Men etter en stund, så jeg bare den konstante høstingen.
Til slutt innså jeg at de tømte forsyningene våre.
De tar, men gir aldri tilbake.
Gir den aldri hvile, viser aldri respekt.
De drepte jungelen.
Jeg orket ikke mer. Jeg klikket og ble til et monster.
Jeg kunne ikke bare se på.
Men jeg klarte ikke å bli den jeg var før.
Jeg så det ikke på den måten.
Beklager, Torn.
Jeg visste det ikke. Jeg…
Fly opp dit.
Strekk ut vingene.
Gjør det.
Du også. Bare snurr de små halene dine.
Jeg mistet meg selv i mørket.
Det var egoistisk å hindre Fuglen fra å fly mens jeg prøvde å stenge dere ute.
Det var rett å ville beskytte jungelen, men den er unaturlig.
Fragmentet slo alt ut av balanse, inkludert vennskapet deres.
Hvordan fikser vi det?
Min venn Amy ville sagt: "Snakk med hverandre."
Men hun er litt sprø.
Jeg vet ikke. Hun høres bra ut.
Ja.
Det er du.
Vi må anerkjenne vår rolle om vi skal kunne leve i harmoni.
Jeg også.
Jeg gråter ikke. Du gråter.
Svarte! Fragmentet!
Disse finner det.
Jeg må gå. Nå går det fort!
Fuglen fortalte meg hvor fragmentet er. Ja!
Sprintskoene lyver aldri!
Jeg er fanget i tomrommet.
-Shadow? -Du må fortsette.
Hvordan kan…
Er jeg tilbake i New Yoke City?
Hvordan endte jeg…
For en bedre morgendag! Hvem er med meg?
Åh, nei.
STOREGRØNN
Tekst: Veronika Mathisen