Kas yra?
Atėjo Diana Taverner.
Pasakyk jai, kad nusileisiu po penkių minučių.
Ji prašo ateiti tučtuojau.
- Kas nutiko, mielasis? - Nieko, mieloji.
Įdomu, ką kiti veikia.
Galėtume jiems paskambinti, jei nebūtumėt išmetęs Mino ir Luizos telefonų.
Pasakytume, kad jų niekas nebemedžioja,
nes jie galbūt dabar jau gulasi po skalpeliu plastinei operacijai.
PAGAL MIKO HERONO KNYGĄ
VALGYTI VIDUJE - IŠSINEŠTI
Negaliu įsilaužti į palydovinę sistemą.
- Nes? - Nes tie šykštuoliai jos nenupirko.
Arba tie turtuoliai turi uždarą sistemą.
Ką aš padariau, ir ko jūs, mirtingieji, nepadarytumėt,
tai įsilaužiau į autobusiuko vietos nustatymo vagystės atveju sistemą.
Tai mes galime jį sekti?
Signalas yra nutrūkstantis, tad sužinoti, kur autobusiukas yra ar buvo
galėsime tik kas 10 minučių.
Bet jie važiuoja į rytus A12 keliu.
Paskutinis signalas gautas iš degalinės netoli Čelmsfordo.
- Ką? Ir ką darysim? - Informuosim valdžią.
Parką? Kai jie nori mus apkaltinti tuo pagrobimu?
Tuomet pasakysime kam nors kitam.
Diana. Deja, mūsų kambarinė miega,
tad jos pareigas atliksiu aš. Ko atnešti?
Arbatos, prašyčiau. Asamo, jei turite, arba kitos stiprios.
Su pienu, be cukraus.
- Taigi, žinai, ko atėjau? - Neįsivaizduoju, ko atėjai.
Manau, žinai, antraip būtum paklausęs.
Mano virtuvėje sėdi moteris, kurią buvau keliskart susitikęs vakarėliuose.
Man labiau rūpi, kaip aš savo žmonai paaiškinsiu, kodėl tu čia.
Galėsiu pateikti jai santrauką, jei nori.
Skambučių išklotinė parodė, jog vakar dieną
tau ne kartą skambino Robertas Hobdenas.
Nė vienas tų skambučių netruko ilgiau nei 15 sek.,
tad jis aiškiai neprisiskambino.
Galėčiau peržiūrėti apsaugos kamerų įrašus,
kad gaučiau patvirtinimą to, ką jau žinau, bet neturiu laiko įrodinėti,
kad Hobdenas galiausiai atėjo čia, desperatiškai norėdamas pasikalbėti.
Gali patikėti? Vis dėlto neturiu Asamo.
Teks paruošti tiesiog stiprios arbatos.
Beje, koks ten jo vardas, Hobdenas?
Nemačiau jo jau šimtą metų.
Net jei pamatyčiau, abejoju, ar pažinčiau.
Ir dar žinau, tik neturiu laiko įrodyti, kad iškart po Hobdeno vizito
tu arba tau artimi žmonės
paskambino
tam tikriems žmonėms, kurie turi ryšių su Hasano Amedo pagrobėjais.
Vėlgi, galėčiau gauti visų čia esančių žmonių skambučių išklotines,
įskaitant to, kuris dabar klausosi už durų.
Ir, žinoma, tavo pokalbius.
Spėju, ten yra numerių, apie kuriuos nenorėtum, jog sužinotų žmona.
Jie priklauso motinoms vaikų, apie kuriuos ji galbūt nežino.
- Mano santuoka - atvira. - Man nerūpi tavo santuoka!
Pagrobėjai nudėjo mano agentą, o tas vaikis - velniai žino, kur,
ir jis netrukus mirs, ir viskas per tavo skambutį.
Tikrai norėčiau tau padėti, Diana, bet aš niekam neskambinau.
Užkaisiu virdulį, kad išgerčiau arbatos, kurios nesugebėjai paruošti.
Jei nepradėsi kalbėti, iki jis užvirs,
iškviesiu Šunis
ir tavo gyvenimas ims po truputį virsti aukštyn kojomis.
Gerai, ačiū.
Sprendžiant iš balso moters, kuri atsiliepė,
šiandien apie tai pranešė jau koks 1 000 žmonių.
Bet tavo žodis buvo svarbesnis.
Ką turėjau pasakyti?
„Sveiki, Skotland Jardas?
Dirbu MI5 padalinyje,
ir nors manęs dabar ieško dėl pagrobimo, aš noriu jums padėti jį išaiškinti.“
Aš važiuoju.
- Kur? - Į A12 kelią.
- Tu jų nepavysi. - Jei gerai paspausiu, gal pavysiu.
Farai sustabdys tave už greičio viršijimą.
Kiek galiu sakyt, mes juk irgi farai.
Aš nesustosiu. Nuvesiu juos pas pagrobėjus.
Ei. Palauk. Važiuoju su tavim.
Mudu su Rodžiu nueisime į Lembo butą, jei jis kartais pasirodytų.
Lembo jo bute nėra.
Iš kur žinai?
Prieš metus įdėjau sekiklį į jo automobilį. Į visų jūsų automobilius.
Ką? Būtent dėl to, jei atsidurtume tokioje padėtyje kaip dabar.
Nesvarbu, Hobdenas čia buvo ar nebuvo, skambinau aš ar neskambinau.
Tave spaudžia laikas, ir tau reikia, kad padaryčiau kažką,
tai gal tiesiog imk ir paprašyk?
Noriu, kad pasinaudotum savo kontaktais
kraštutinės dešinės aplinkoje ir susisiektum su „Albionų sūnų“ vadeiva.
Išsiaiškink, kur galėtų važiuoti jo šutvė, jei norėtų išvykti iš šalies.
Aš nepažįstu Simondso.
Pernai medžiojai su juo antis.
Ten vyko daug žmonių.
Bet „Sunningdale“ golfo klube žaidėte tik dviese.
Mano šaltiniai sakė, kad jam pralaimėjai, tad galbūt todėl nenori prisiminti.
Kodėl jis turėtų padaryti man paslaugą?
Pasakyk jam, jog neturiu laiko važiuoti pas jį išspirti duris,
bet padarysiu tai, jei nepaliks man išeities.
Arba jis juos išduoda per penkias minutes,
arba judu pusryčiausite areštinėje.
Aš žinau apie susitikimą „Frontline Club“, Diana.
Ir ką Hobdenas nugirdo tave sakant savo broliui.
Turi tik vieną kortą. Tikrai nori ją dabar išmesti?
Dabar ir tėra vienintelė proga. Nes žaidimas tuoj baigsis.
Tuomet eik ir apsirenk.
Aš prisiimsiu atsakomybę, kai reikės, bet tu vyksi į Parką.
Į niekam nežinomą vietą. Tad patarčiau pasirinkti patogius drabužius.
Kurių nebūtų gaila sugadinti myžalais, šūdais ir krauju.
Na jau, Diana, aš nesiūlau abipusio susinaikinimo.
Tai ką siūlai?
Mudu turime tą pačią problemą.
Ryšį su dešiniaisiais radikalais per vieną žmogų.
Robertą Hobdeną.
Tikiuosi, neprieštarausi, jei paklausysiu tavo pokalbių.
Kaip, po galais, mus suradot?
Padėk atgal. Pravers, jei kas nors ją nušvilps.
Jie mūsų nesuėmė. Tad turbūt turite nuotraukas.
- Taip. Mes paskelbėm matą Taverner. - Ir neplanavote mums pasakyti?
Ne, džiaugiausi, kad dingot man iš akių.
Kur Minas ir Luiza?
Ho susekė pagrobėjus.
Tad Minas su Luiza juos persekioja.
Mano nurodymai buvo gana aiškūs. Nieko nedarykit, bliamba!
Leidai dviem Nuvarytiems arkliams išvažiuoti ir beviltiškai pamėginti
viską sušikti?
Nieko aš neleidau. Džeksonai, jie - savarankiški žmonės.
Tikėsiuosi, kad jie tik žus patys, o ne dar ir padegs našlaičių prieglaudą.
Sekite tą autobusiuką. Sakykit, jei jie persirikiuos.
Manau, jie važiuoja čionai.
Tai - Dafis. Pakelkit į orą kovinę komandą.
Jie važiuoja į Harvičą.
Iš kur sužinojai?
Blekas naudojo seną autobusiukų nuomą. Ho susekė autobusiuko vagystės lokatorių.
Jie važiuoja A12 keliu. Artimiausias uostas - Harvičas.
Stendiš su Ho papasakos tau daugiau. O aš važiuoju nusnūsti.
Jūs juk neisite miegoti?
Turit informacijos?
Čia - autobusiuko valstybinis numeris ir vagystės lokatoriaus ID.
Jie vejasi pagrobėjus, tiesa?
Dieve, visi vyrai - vaikai.
Ponia, dėkoju, kad pasiūlėte prisijungti
prie jūsų seserijos, tačiau turėsiu atmesti pasiūlymą.
Nebent išpildysite pažadą papasakoti,
ką žinote apie Partnerio mirtį.
Tas pažadas, Stendiš, dingo, kai nukreipei ginklą
į vieną iš mano Šunų.
Tik pagalvok, jei būtum atsiliepusi, jau rytoj žygiuotum į Parką.
Kurių galų to norėčiau?
- Rodi. - Ką?
- Užsičiaupk ir eik. - Kur?
- Į „Slough House“. - Ne, bet...
Žinau, kad į kitą pusę, bet norėjau išeiti dramatiškai.
Tik neatsigręžk. Ji to ir telaukia.
Prieš 20 minučių jie sustojo kuro ir nuvažiavo į rytus.
- Tikrai jie? - Taip, jie privertė Hasaną sumokėti.
Hasaną? Bet kodėl reikėtų...
Darbuotojas jį įsiminė, nes jis paliko arbatpinigių.
Nenupirkai maisto?
Kaip matai, ne. Važiuojam, Minai.
Ar neprieštarausi, jei greit nubėgsiu ir nupirksiu?
Žinoma, ne. Jei tik Hasano tyrimo metu pasakysi,
kad mes pavėlavome, nes tu užsimanei traškučių.
Gerai jau.
Jėzau, Minai. Greičiau!
Ką gi! Tik mano galva geriau veikia, kai gaunu maisto.
Dėl Dievo meilės.
Buvau septynerių, gal aštuonerių.
Tąkart pirmą kartą iš arti pamačiau pilį. Likę tik griuvėsiai.
Ten buvo galima žaisti, laipioti. Senelis pasakė, kad tai Normanų pilis.
Labai sena.
Labai angliška.
Puikiai tiks.
- O gal važiuokime prie jachtos? - Tavo atmintis gera?
Gera. O kas?
Nes, rodos, pamiršai, kas nutiko žmogui, kuris paskutinis paklausė:
„O gal važiuokime prie jachtos?“
Ne, turiu galvoje... Mes jį nudėsim, taip? Mes jį nudėsim!
Aišku? Bet prieplaukoje ar jachtoje, ar...
Ar tikrai?
Nes plaukiant mojuoti kirviu sudėtinga. Dar netyčia pataikysiu į tave.
- Bičiuli, laikas senka... - Kaip ir mano kantrybė!
Po velnių!
Jis nenušaus tavęs, kol sėdi prie vairo. Nes tuomet, mes galime visi žūti.
Na, bet tu tai ne už vairo, ką? Kodėl manai, kad nenušausiu tavęs?
Nes nori nupjauti man galvą.
Nori, kad atsiklaupčiau, pameni?
Jau tuoj.
Autobusiukas - už 30 km nuo jūsų.
Minas ir Luiza?
Už šešiolikos kilometrų.
Prisijungei prie Parko tinklo?
Kai paskambinai, jungiausi.
- Tai nustok taukšti! - Ne, palauk, Rodi.
Kai turėsi sekundėlę, gal gali ligoninės sistemoje pažiūrėti,
kaip laikosi Sid? Ir...
Kurių galų?
Turi tą išgirsti iš manęs, o ne tokio šūdžiaus kaip jis.
Ką, ji mirė?
Taip.
Manyk, kad tau pasisekė.
Jėzau...
Taip, man pasisekė. Taip.
Mano galva, išgyventi yra blogiausia.
Sulaukęs tavo metų, buvau praradęs tuziną beikerių.
Buvo blogai, kai stovėjo Siena,
bet kai jos neliko, tapo išvis nepakenčiama.
Buvo atskleistas visas agentų tinklas.
Aš nepamiršau nė vieno iš jų.
Ir aš nepamiršiu Sid.
- Be to, ji buvo vienintelė iš jūsų... - Kuri nebuvo visiškai beviltiška.
Taip, taip. Jau tą sakėt.
Bet kokiu atveju, moralas toks - teks priprasti prie mirčių.
Nes jų matysi dar ne vieną.
Ir jei tave tai gąsdina, gali praverti dureles ir iššokti lauk.
Lipk lauk. Varyk...
Išlaipink mūsų draugą.
Atsikratyk jo.
Ten. Tu padėk.
Paimk jį už kojų. Pirmyn.
Kai jis nudės mane, norės viską įspūdingai užbaigti.
Jei palaikysi jį,
- žūsi kryžminėje ugnyje. - Užsičiaupk!
Ką gi. Surišk jo rankas ir kojas. Kad jis nepabėgtų.
- Padėk man pabėgti. Prašau. - Užsičiaupk, bliamba!
Kas ten vyksta, bliamba?
Tu nežinojai.
Ką gi, stokis. Štai.
Po velnių... Pirmyn.
Kurių galų, Minai?
Baigėsi degalai.
Gal juokauji, bliamba?
Kaip galėjo baigtis degalai? Juk ką tik buvome degalinėje.
Palauk. Mes sustojome ne degalų.
Taip, suprantu. Antraip nebūtų pasibaigę degalai, bliamba!
Mes sustojome informacijos.
Aš sužinojau informaciją! O tu ką tuo metu veikei?
Buvau išsiblaškęs. Galvojau apie kitus dalykus.
Kokius dalykus?
Nežinau. Nieko.
Ne, niekas apie nieką nemąsto, Minai,
nebent esi dzenbudistas. Ar tu - dzenbudistas?
Ne, nesu! Ne, aš - pavargęs. Mąsčiau apie miegą.
Ir maistą.
- Šūdas. - Dieve mano.
Kas?
Galvojai apie seksą.
Ne.
Taip, galvojai. Kaip dulkini mane.
Ne.
Jėzau Marija!
Ne! Stovėk ten, bliamba!
Ten!
Nebandyk prieiti arčiau.
- Čia? - Taip.
Turi kirvį.
Taip, o jis turi ginklą.
- Prašau. Prašau. - Tylėk.
- Juk supranti, kad mes abu - lavonai. - Nenukrypkit į šoną!
Supranti, kad mes abu - lavonai.
Neikit į šoną! Likit ant tako!
Pasilenk.
Nejudėk.
Nagi, duok rankas.
Šunsnukiai!
Atgal į autobusiuką?
Aš eisiu atgal į autobusiuką. Tu eik į kitą pusę.
- Kur jūs? - Bėk.
- Bėk! - Kur jūs?
Šūdas!
Susimoviau! Jis paspruko!
- Ką? Kur, bliamba? - Nežinau!
Kur aš?
Atvežkite vaikino tėvus į Londoną,
kol jie dar nežino, kad viskas baigėsi laimingai.
Neleiskite žurnalistams sužinoti anksčiau.
Diana.
Diana. Ateik į savo kabinetą.
Ponia...
Pagrobėjai važiuoja link Harvičo, o Šunys seka iš paskos.
Dabar lauksime.
- Nuvaryti arkliai pasodinti? - Jie nekalti.
Paaiškėjo, kad Alanas Blekas veikė vienas.
Arba jis norėjo būti didvyriu, arba tikrai tapo radikaliu dešiniuoju nacionalistu.
- Sunku pasakyti. - Abu variantai mums garbės nedaro.
Norėčiau, kad jo istorija mirtų drauge su juo.
Ji jau ištrinta.
Ar galėčiau paprašyti, kad jis nefigūruotų? Jokių liudininkų...
Jie - pavojingi. Juos reikia suvaldyti jėga.
Klausyk, aš jau senokai to nedariau, aišku?
Nesimylėjai?
Ne, ne...
nebuvau su žmogumi, kuris apie mane blogai negalvotų.
Ir mes... mūsų bučinys laiptinėje, jis buvo...
geras.
Buvo puikus, bet kai užlipome į viršų su spaustuku
ir segikliu, buvo nuostabu.
Noriu pasakyti, buvo... Mes puikiai pasidarbavome. Kaip komanda.
Supranti. Turiu galvoje, palaikėme vienas kitą.
Truputį saldu.
O dabar mums baigėsi degalai, ir mes tų šunsnukių nepavysim, tad...
Mes juk vis tiek nebūtume jų pasiviję, tiesa?
Tiesiog buvo smagu kažkam priklausyti, supranti?
Prieš dvejus metus.
Paskutinį kartą mylėjaisi?
Dieve, ne.
Mane kas nors palaikė.
- Ei, ei! Lembas! - Lembai!
Lembai!
- Ei! - Ei! Po velnių!
Nesustosit?
Iki Harvičo - dešimt minučių kelio.
Šunys, blogiukai, ginklai. Nori praleisti spektaklį?
Matome.
Jie ginkluoti. Leidžiama naudoti mirtinus ginklus.
Paklausyk! Paklausyk, ant žemės! Ant kelių!
Klaupkis.
Visų prašome palaukti.
Rankas į viršų!
Rankas aukštyn!
Jis siekia ginklo, šaukit.
Visi padaliniai Valdymo centrui. Taikinys sunaikintas.
Autobusiukas tuščias, ponia.
Įtariamasis buvo ginkluotas, ponia.
Grįžkite tuo pačiu keliu. Patikrinkit kiekvieną metrą.
Autobusiukas jau Harviče.
Šunys sudraskė pagrobėją. Žiauriai. Turiu filmuotą medžiagą.
Taverner į nelaisvę neima.
Rodi, Rodi. Hasanas?
Nematau nei jo, nei kitų pagrobėjų.
Kur paskutinį kartą sustojo autobusiukas?
- Aikštelėje. 8 km už jūsų. - Šūdas.
Supranti, aš žinojau, jog mėginsi jį įkalbėti, kai eisite atsikratyti kūno.
Ir žinojau, kad jis - prastas karys. Tad viskas gerai.
Tik tau nurėžė skalpą.
Galvos žaizdos kraujuoja. Galiausiai viskas išsisprendė.
Jis paspruko. Kas čia gero?
- Aš jį paleidau. - Žinoma.
Jis pabėgo ne todėl, kad nepataikei. Tu jį paleidai.
Klausyk, galiu tave dabar pat nupilti.
Bet verčiau viską darysime senoviškai,
kaip įprasta jūsų religijoje.
Tu nieko neišmanai apie mano religiją.
Kurių galų. Jie sugrįžo.
Nagi. Lipkit vidun!
Šūdas.
- Mes pamiršome užsipilti kuro. - Mes?
Štai.
Ko juokiesi, bliamba? Tu čia mirsi.
- Tai - ne Normanų pilis. - Tai ji, bliamba!
- Tai - imitacija. - Kas?
Imitacija. Kopija.
Kokia dar kopija? Vis tiek pilis.
Jai - 150 metų, pastatyta taip, kad atrodytų senesnė.
Juk nestatysi griuvėsių. Nėra reikalo.
Nes jie norėjo padaryti įspūdį.
Nes jie galvojo, kad tai - romantiška.
- Nes jie galvojo, kad tai - angliška. - Tai - angliška.
Tai - kopija.
Rodos, aš uoliau mokiausi musulmoniškoje mokykloje, nei tu - savojoje.
Stokis. Stokis, bliamba. Greičiau.
Judinkis!
Eik.
Čionai.
Tikrai čia?
Esate ten, kur reikia. Aš savo darbą padariau. Dabar jūsų eilė.
Taip. Ho, komandoje nėra „aš“, bet „eik šikt“ reiškia „eik šikt“.
Rodi, Rodi, čia nieko nėra. Dar kartą pažiūrėk.
Jie ten sustojo.
Vieta ta.
Į mišką įėjo trys vyrai. Išėjo vienas.
Spėju, tas, kuris nuvairavo autobusiuką į Harvičą.
Iš kur žinote?
Iš pėdsakų ant žemės.
Ką, iš sulaužytų šakelių, numindytos žolės?
Ne, avigalvi. Iš lavono štai ten.
Eina šikt.
Leidimas šauti duotas.
Patvirtinta.
FILMUOJAMA
Tai kas dabar?
Nužudysi mane.
Įkelsi į „YouTube“. Įsėsi į jachtą.
Klaupkis.
Klaupkis, bliamba!
Jachtos varianto nebėra.
Kai vaizdo įrašas atsidurs internete, jie bus čia
ir arba nudės mane, arba aš pats išnaudosiu sau paskutinę kulką.
Tad tapsi kankiniu. Kaip visi savižudžiai sprogdintojai.
Prisidėsiu prie to, kas svarbiau už mane.
Bet tu nesuprasi. Man svarbiausia - ši šalis.
Todėl mes ir laimėjome karą.
Esi visiškas kvailys...
Sakiau, kad moku šaudyti.
Kita kulka perrėš tavo kiaušus.
Hasanai! Hasanai. Sustok.
- Tu kas? - Aš iš MI5.
Tu saugus. Dabar jau esi saugus, Klausyk. Nuleisk jį. Duok kirvį.
- Sustabdysi mane? - Tu nenori jo užmušti.
- Jam - galas. Viskas. - Man vienodai, bliamba!
Hasanai. Pažvelk į mane, Hasanai. Ne.
Ne. Ne! Hasanai!
Man darosi gėda, kad esu britas.
Gerai. Nagi. Atsitraukim.
Atsitraukim. Atgal. Šaunuolis.
Dvidešimt sekundžių iki taikinio.
Gerai. Gerai.
Gerai. Prisėskim. Štai taip. Gerai.
Gerai. Hasanai? Turiu sustabdyti rankos kraujavimą.
Viskas, viskas.
Štai taip. Šaunuolis.
Galite paskambinti tėvams?
Dabar neturiu telefono. Atleisk.
Tai koks tu šnipas?
Taip. Tikrai sunku pasakyti.
- Kas jis? - Kartraitas iš Nuvarytų arklių.
Įvertinu taikinį. Pasiruoškite.
Žvalgyba patvirtino bombą.
Pietinė siena.
Patvirtintas leidimas žudyti.
Štai taip. Jau viskas.
Jie jį nužudys? Jis turi būti teisiamas.
Minai! Ką darai?
Sąjungininkas prie taikinio.
Jis - neginkluotas!
Jėzau.
Leiskite šauti!
- Atsikniskit! Stokit! - Minai, ką darai, po velnių?
Tave nudės, bliamba!
Įtariamasis - ginkluotas. Pasitraukit!
Trukdote oficialiai operacijai!
Pasitraukit! Tučtuojau!
Negaliu šauti, pone.
Varykit iš čia!
Ponia?
Atsitraukite.
Nešauk, bliamba.
Diana.
Tavo idiotai Nuvaryti arkliai sugadino visą operaciją.
Vaikinas išgelbėtas.
Jis ir išgyvenęs pagrobėjas abu žinojo, kad viduje buvo agentas.
- Aš tą sutvarkysiu. - Kaip sutvarkei visa tai?
Alanas Blekas niekur nefigūruoja,
ir aš užtikrinsiu, kad Hasanas neprasitartų.
Žiūrėk, kad taip ir būtų! Prisivirei košės, Diana.
Tad viską ir išsrėbk!
GREITOJI MEDICINOS PAGALBA
POLICIJA
ŽINIŲ TARNYBA
POLICIJA
Šalia manęs - Vidaus saugumo korespondentas Derekas Roteris.
Derekai, ką galite pasakyti apie tyrimą?
Kiek žinome, MI5 vadovė Ingrida Ternė
kiek vėliau šiandien informuos Vidaus saugumo departamentą,
kaip buvo išgelbėtas pagrobtas studentas Hasanas Amedas.
Noriu padėkoti
policijai ir slaptosioms tarnyboms
už jų tikrai neįtikėtiną darbą.
Žinome, kad jis buvo išlaisvintas šįryt kiek po 7.00 val.
MI5 operacijos metu - du pagrobėjai buvo nukauti,
o vienas sulaikytas.
Spėju, neblogai pasirodėme.
Jei kas norėtų atšvęsti, ant stalo turiu butelį vyno.
Atšvęsti? Ką?
Mes jį išgelbėjome.
Kaip? Jūs... Buvot nieko verti.
Aš susekiau autobusiuką.
Taip, Harviče, kur Šunys jo jau laukė.
Ačiū už spaudimą, ledi Di.
Taip, aš išties jį išgelbėjau.
Į jį šovė ir jam grasino kirviu.
Tas vaikis pats išsigelbėjo, metęs akmenį.
Man labai patinka tokie komandiniai pašnekesiai, tikrai.
Nagi, visi. Grįžkim prie darbų!
Šiandien - šeštadienis.
Tuomet visi čiuožkit iš čia!
Gal kur išgerkime?
Gavau žinių apie Sid.
Gerai. Vynas.
Taip. Na, tikiuosi, tau tiks vynas iš „Iki“.
Taip. Atnešiu taures.
- Atleisk. - Tiesą sakant, žinai ką, Minai?
Aš... Visiškai išsekusi. Aš nulūšiu. Atleisk.
Taip. Žinoma.
Ilga buvo diena.
Taip. Ne, aš irgi pavargęs.
Bet vakare mielai išgerčiau arba...
kažko užkąsčiau.
- Taip. Taip. - Tikrai?
Puiku. Skamba puikiai.
Taip, tik pamaniau, gal...
Gal tiesiog nieko nesakysiu, kol nieko nesugadinau.
Šaunuolis.
- Matai? - Ką matau? Aš nieko nematau.
Būtent.
Nėra net įrašo, kad ji buvo paguldyta į ligoninę.
Ir, kai prisijungiu savo asmeniniais kanalais
prie MI5 duomenų bazės, ten nėra jokio įrašo.
SIDONĖ BEIKER ĮRAŠŲ NĖRA
Ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad tiek tavo žiniomis, tiek žiniomis Rodžio Ho,
o tai reiškia, kad daugiau žinoti beveik neįmanoma,
Sidonės Beiker niekas nepalaidos
ir už ją tostų bare niekas nesakys.
Nes toks žmogus kaip Sidonė Beiker tiesiog neegzistavo.
Taigi, atsilygindamas?
Už ką atsilygindamas?
Už tai, kad pasakiau tau, jog ji galbūt liko gyva.
Nori sužinoti?
Ką gi.
Na,
esmė ta, Rodi, tu atsidūrei „Slough House“,
nes esi per geras.
Visi kiti šalia tavęs atrodė kaip kvailiai.
Todėl tave paskyrė čia.
Logiška.
Pamėgino uždaryti mane į narvą,
bet drakono į narvą neuždarysi.
Ką gi.
Nataša. Turi mane pakviesti ir suteikti žodį.
Tai, ką rodo per žinias - nesąmonė!
Jie viską nori užglaistyti.
Atsiųsk automobilį.
Aš pats greičiau atvažiuosiu. Būsiu po...
Jėzau.
Palauk, palauk.
Diana.
Džeksonai.
Šauniai pasidarbavai.
Alanas Blekas į antraštes nepateko.
Tokio žmogaus nebuvo.
Kalbi apie Dermotą Redklifą, „Albiono sūnų“.
Hasanas nieko nenugirdo, kas galėtų viską sugadinti?
Gali būti.
Bet jo studento paskola apmokėta,
o jo komikų klubas netrukus gaus didelę anoniminę auką.
Žinai, dėl ko nirštu?
Kad tu laimėjai.
Vaikis išgelbėtas, tu - didvyrė.
Tavo viršininkė - dar didesnė didvyrė.
Ką pasakysi Stendiš apie tą bylą?
O nuotraukos Kartraito telefone?
Ištrintos.
Ar galiu tavimi pasitikėti?
Ar galiu pasitikėti, kad nepadarei šito kopijos?
Spėju, nenori, kad grįžtų Struanas Lojus?
Tu jį pastatei į labai sunkią padėtį, Diana.
Išduoti mane ir grįžti į Parką arba neišduoti ir likti tremtyje.
Jis tave išdavė, tad tremtis.
Kurgi ne.
O Rivas Kartraitas?
Atleisk, o ko tu tikėjaisi?
Stanstede susimoviau ne aš. Ir mes išgelbėjome Hasaną.
Taigi, grįžimas į Parką neatrodė toks jau neįmanomas.
Taigi, tikėjaisi ko?
Kad Diana Taverner išpažins savo nuodėmes
ir padės tau pakilti karjeros laiptais, tuo pačiu sunaikindama savąją?
Neatrodo, kad pernelyg naivu?
Maskvos taisyklės - žiūrėk, kas už tavęs. Londono taisyklės - saugok savo šikną.
Taip.
Rodos, aš apsaugojau jos šikną, o ji suvarė man peilį į nugarą.
Galiu leisti vieną vakarą tau užsiimti savigaila,
tik jau po 20 minučių žadu užmigti.
Turi likti nepastebimas.
Nekišk nosies, kur nereikia, ir galbūt, tik galbūt, sugrįši.
Liaukis.
Net geriausi agentai kartais atitraukiami.
Smailis nuolat grįždavo iš rezervo.
NEVEIKIA
BYLOS REGISTRAS TIK ADRESATUI - YPAČ SLAPTA
YPAČ SLAPTA VIDINĖ ATASKAITA
PARTNERIS, ČARLZAS
STENDIŠ, KATERINA
LEMBAS, DŽEKSONAS ASMENINIAI DUOMENYS
Čarlzai.
Lembas apie Čarlzo Partnerio mirtį
tau pasakė ne viską.
Ką man norėjo pasakyti Taverner?
Po galais. Šiandien - šeštadienis.
Neturėtum eiti kur vogti kačių?
Ko nepasakei man apie Čarlio mirtį?
Nieko.
Netikiu tavimi. Reikėjo atkreipti dėmesį į pasikeitusį elgesį. Tiesa?
Pasakyk man. Ko aš ne...
Aš padaviau jam tą ginklą.
Kodėl?
Nes jis paprašė.
Ir jis buvo mano draugas.
Po to, kai griuvo Siena.
Šaltasis karas aprimo.
Jis tikino, jog pastebėjo priešų.
Pamaniau, kad jam - paranoja,
bet jei aš klydau, ir jį būtų...
Pasijaučiau nepatogiai.
Jaučiausi pažeidžiamas.
Aš nenorėjau būti agentu. Bet civiliu būti dar labiau nenorėjau.
Taigi, todėl paprašiau šios vietos.
Kur galėčiau ramiai leisti laiką.
Kur nieko svarbaus nevyksta, niekas nežūsta.
Nagi. Dabar vienas iš mūsų turi išeiti iš kambario.
O aš - pernelyg pavargęs, bliamba.
Viskas?
Taip.
Man irgi.
Jei jie sužinos...
Kaip sužinos, Deividai? Automobilyje mes tik dviese.
Jie neblogai dirba.
Tavo labui tikiuosi, kad ne.
KITAME SEZONE
Kai žūsta agentas, reikia viską apsvarstyti.
Ant savo telefono jis paliko raštelį: „Cikada“.
Miegantys agentai paplito britų visuomenėje.
Mes juos vadiname mirusiais liūtais.
Lembai, man nereikia, kad kapstytumeisi praeityje.
Gal „Cikados“ buvo atnaujintos, tad žus dar daugiau žmonių.
Grąžinu tave į mūšio lauką.
- Kas? - Nuostabu.
Būk atsargus, Rivai.
Rusams nesvetimas didžiulis skausmas ir aukos. Ir pavydas.
Išdavikas buvo pačioje viršūnėje.
Mirs tūkstančiai žmonių.
Teks užpildyti begalę popierių.
Noriu padaryti didžiulę gėdą tau ir tavo komandai.
Mano komanda jau pati prisidarė sau gėdos.
Todėl jie ir yra mano komanda.
Išvertė Akvilė Katilienė