Pristojni hitijo, da bi rešili Britanca azijskega rodu, Hassana Ahmeda,
ki so ga ugrabili pripadniki skrajne desničarske skupine
Sinovi Albiona.
- Ugrabitelji niso postavili zahtev... - Jezus.
Zdi se, da pristojni še vedno...
- Sranje. - Ne vedo, kje je.
- Môreče. - Ja.
Obveščevalci smo, pa nimamo pojma.
Vemo, da ga bodo ubili.
- Ker niso... - Postavili nobenih zahtev.
...kako in zakaj so izbrali prav njega...
Pa Lamb? Ve, kaj se dogaja?
Gotovo bi lahko izvedel, če bi hotel.
Ne vem, ali mu je mar.
Veš, Lambovo geslo je "geslo".
"Geslo"?
- Kako veš? - Ho mi je povedal.
- Koliko te je to stalo? - Nič.
Samo nekomu je hotel povedati, da bi dokazal svojo pamet.
Kaj misliš, koliko bodo v štabu povedali Lambu?
Lahko bi izvedela. O operacijah ga obveščajo.
Ampak... Ne bi smela.
Bi še nekaj popila?
Ja, mogoče.
Ali... Kaj pa vem. Mogoče v pisarni.
Ja. Prav. Bolje, kot da se ga nacediva tukaj.
- Ne pomagava, ne? - Ne.
- Ja. - Zadnje naročilo.
- Hvala. Boš še eno rundo? - Ampak na hitro. Kratkega.
- O bog. Kaj pa vem... - Se lahko podvizaš?
- Smem? Ker mi gre res na živce. - Kar.
- Si pripravljena? - Ja.
- Želiš videti mojo tehniko? - Ja.
Dobro.
Jebela.
Istočasno moraš obrniti kljuko.
Kako, da se še nisi naučil odpirati vrat?
- Brez težav je šlo. - Aha.
- Kot po maslu. - Pravi kdo?
Kaj? Jaz. Hladen sem bil kot špricer.
- Molči. - Ne, ti bodi...
Poskusi.
Ne vidim.
Dobro, obrni...
Prižgal bom luč.
Oprosti. Ne počnem prav?
- Že nekaj časa nisem... - Si slišal?
Kaj pa?
Ne vem. Hrup.
Mišji?
Imamo miši?
Ja, ogromno. Ali pa nekoga, ki serje kot miš.
- Utihni. - Hoja.
Ja, slišal sem.
Mislim, da je bilo v Lambovi pisarni.
Kaj pa vem. Temna je.
Čakaj. Res hočeš to narediti?
Kaj pa naj bi počela?
No, jaz bi raje počel tisto od prej.
- Zaboga. - Prav. Prednostne naloge.
Ne.
Tabla iz plute?
- Ne, dva glasova sta bila. - Mogoče je odskočila.
V redu.
Jebi ga.
Kaj zdaj?
Greva k meni ali k tebi?
Še enkrat poglejva.
Min? Min!
Min.
- Min, si v redu? - Ja.
- Min? - Pištola.
- Si v redu? - Ja.
Ne čutim utripa. Vrat si mu zlomil.
Sam si ga je.
Ojej.
- Jeba. - Kaj, mater...
PO KNJIGI MICKA HERONA
BOLNIŠNICA
Dr. Lawrence, v operacijsko tri. Ni urgenten primer.
Kličem dr. Lawrencea.
Dr. Lawrence, v operacijsko tri. Ni urgenten primer.
DANES ZA CARTWRIGHTA POSKRBLJENO, KLET
Želite, gospod?
Mislim, da ste zašli.
Na recepciji vam bodo pomagali.
Čevelj...
V vreči?
Nerodno mi je zate.
Počakaj. Vzel mi je telefon in prepustnico.
- Kar počasi. - Ja.
Oprostite. Sidonie Baker. Ali veste, kje...
Lamb. La...
- Ne morem kar oditi, ne vem niti, kako je. - Še vedno jo operirajo.
Kaj misliš? Bo preživela?
Zakaj si poklical rešilca?
Mislil sem, da umira. Nisem je mogel kar pustiti tam.
- Bi jo ti? - Ja.
Butasto si ravnal.
S klicem si nase opozoril vse
od tukaj do štaba.
Zato je agent čakal nate.
Kako si vedel, da sem tu?
Ko si odtaval,
- je Ho spremljal opozorila v štabu. - Zakaj?
Če bi naredil neumnost, kot si jo.
V redu.
Pravijo, da bo mogoče preživela.
- Hvala bogu. - Ja.
Pa ne zaradi tebe.
Ni znano, ali oblasti vedo, kje zadržujejo Hassana.
Policisti pravijo,
da je Hassan, študent Univerze v Leedsu, v veliki nevarnosti.
Nekaj policistov je s Hassanovimi starši,
vendar je minilo več ur, odkar so koga videli
vstopiti v hišo in oditi iz nje.
Vključili se bomo v konferenco
- policije iz Zahodnega Jorkšira. - Ja?
Cartwright je izginil. Mislim, da je bil Lamb.
Poišči ju.
Odložišče?
- Zakaj si me pripeljal sem? - Ker si moj agent
in si bil tam, ko so ustrelili drugega agenta. Zaslišal te bom.
Kaj si ob dveh zjutraj počel pri Hobdenu?
Na prenosniku ima nekaj, kar želijo v štabu.
Mislim, da je povezan z ugrabitelji.
Je tako menila tudi Sid?
Zasledovala me je.
V odložišče so jo poslali, da bi me opazovala.
Preden so jo ustrelili v glavo ali potem?
Kdo je bil?
Ne razumem.
Kdo jo je ustrelil, teslo?
Ne vem. Na glavi je imel masko. In bil je v vojaški opremi.
Profesionalec?
Ja. Ampak... No, po svoje.
Jebela, Cartwright.
- Veš... - Zaboga.
Mi daš malo miru za razmislek? Bi šlo?
Kaj vem. Čudno je bilo. Kot da je...
Hotel, da mislim, da je agent.
Ampak nekaj se ni ujemalo.
Niti črhnil ni.
- Kot da bi ga lahko prepoznal po glasu. - Zaboga.
Tu imaš odgovor, Cartwright. Jebeni Jed Moody.
Če vama je šel na živce, bi se lahko potožil kadrovski.
- Nisva vedela, da je on. Kar napadel je. - To ne velja za obrambo.
Pištolo je imel.
Bolje. Uporabil jo je že.
- Z njo je ustrelil Sid Baker. - Kaj? Zakaj?
- Ne, živa je. - Vsaj pred 20 minutami je bila.
Čakaj. Zakaj jo je ustrelil? Kje sta bila?
Pri Hobdenu. Sid mi je sledila. Samovoljno.
Kaj je tam počel Moody?
Ne vem. Vdrl je v tej opravi.
- Kaj je počel tukaj? - Nisva utegnila vprašati.
- Ampak bil je v tvoji pisarni. - Tabla iz plute je bila na tleh.
Kaj sta počela prej?
- Bila sva čez cesto. In... - V točilnici.
Jebenti.
Če sta raje tu kot doma, se mi smilita.
Kje je pištola?
Tam.
Jo je mislil uporabiti?
Razčistimo. To ni sodišče.
Jo je mislil uporabiti?
V nikogar ni meril, ne.
Raje še enkrat razmisli.
- Nisem ga nameraval ubiti. - Vem. Sicer bi bil še živ.
Kaj je to?
- Podlež. - Ti je nameraval prisluškovati?
Enega mojih agentov je ustrelil. To bi bilo čudno.
Ne, pospravljal je.
Stran je hotel.
No...
Prostitutke v Paragvaju
ali v kakšni drugi državi, ki ne izroča,
so imele srečo.
Dva mobilnika.
Jed, Jed, Jed.
Presenečen sem, da si imel prijatelje za enega.
Ta je skoraj nerabljen. Samo en vhodni klic.
Pokliči nazaj.
Kakšna sreča, da si tu.
Nikoli ne bi pomislil na to.
Moody?
Ta hip se ne more oglasiti.
Jackson.
Pogovoriti se morava.
Daj že.
- Da? - K njemu moram.
Zelo pozno je, gospod.
- Vem. Je tukaj? - Koga naj najavim?
Hobden sem. Robert Hobden.
Prihrani nama težave.
Če ta hip ne sprejema gostov, mu povej,
da bo moral biti na voljo zjutraj,
ker bodo spredaj novinarji, zadaj pa paparaci.
Počakajte tu.
Robert Hobden, naj me strela. Presenetil si me.
Lepo te je videti, kolega.
Samo čas ni najboljši. Ampak za prijatelje imam vedno odprta vrata.
In odprl bom buteljko.
Bom jaz, Seb. Pusti naju sama.
Kaj počneš tukaj, preklemana budala?
Klical sem te.
Tvojih klicev ne sprejemam. Razumeš? Škodljiv si.
- Te je kdo videl priti? - Ne vem.
- Kakšen kretenski odgovor je to? - Edini, ki ga imam.
Kaj je bilo?
- Nekdo me je poskušal ubiti. - Fanatikov je, kolikor hočeš.
- Nisi najbolj priljubljen... - Vohun je bil.
Vohun?
MI5 je k meni po prenosnik poslal zamaskiranca s pištolo.
Jebenti, ne vem, kje je kaj! Skoraj nikoli ne pridem sem.
Zakaj bi MI5 hotel tvoj računalnik?
Ker imam podatke o ugrabitvi. O tistem muslimanu.
Briga me za ugrabitev!
Dovolj sem se osmešil z izjavo, da gre za Islamsko državo.
Vso kariero že igraš na nacionalistično karto.
Če bo fant umrl, boš lahko Downing Street
občudoval le z avtobusa.
Si sam?
Ne vem, zakaj so očistili kanale.
Včasih si tu lahko našel sod
ali truplo, na katerem si vadil streljanje.
Kaj se greš?
Zanimivo vprašanje. Posodil sem ti agentko
za "preprosto" nalogo, zdaj pa ima kroglo v glavi.
Zato bi moral jaz vprašati tebe, kaj se greš. In zraven psovati.
Nismo ji rekli, naj ves čas sledi Hobdenu.
Ne, Cartwrightu bi morala.
Zato mislim, da je bila ves čas tvoja agentka, da si me vlekla za nos.
- Kje je bila, ko so jo... - Pred Hobdenovim stanovanjem.
Ustrelil jo je, nalašč ali ne, Jed Moody, še eden od tvojih rekrutov.
Zato, če smem, kaj se greš, jebenti?
Spomni se protokola, Lamb.
Vodiš odložišče. Nihče ti ga noče vzeti,
ampak jaz sem namestnica šefa, vodja operacij.
Jaz ukazujem osebju.
Vsemu, tudi tvojemu.
Bolje zunaj kot notri.
Mater, kako smrdljiv si.
Mogoče ne.
Reciva, da to res ni moja stvar,
ampak kaj naj naredim s truplom na stopnicah?
- Z Moodyjevim? - Ja.
Je mrtev?
Možgansko je bil tudi že prej, ampak ja.
- Jezus. - Ja.
Lahko bi poiskala boljšega podizvajalca od Jeda Moodyja.
Nikoli ni bil za nobeno rabo. Debil je bil.
Kdo ga je pospravil?
Res je bil pavliha. Pozabil si je zavezati vezalke.
Po stopnicah je padel.
Ko boš pred komisijo, ga ne imenuj pavliha.
Komisija.
Bova poklicala preiskovalce?
Hudiča, Diana, umrl je.
Lahko bi poklical policijo. Moral bi jo.
S sabo imam mobilnik.
Ja, lahko bi ga uporabil.
Pri Moodyju sem ga našel.
Čudno, samo tvoja številka je v njem.
Ja, razumem.
Več kot dve je že, Diana.
In moja ekipa se je skrčila.
Ko bom pokadil ta čik, bom začel klicati.
V redu.
V klubu Frontline sem govorila z bratom.
Omenila sem, da razvijamo akcije za onemogočanje nacionalistov.
Zajebavaš.
Sinovi Albiona so povezani s skupinami, ki jih nadzoruje Simmonds.
Prek tega jih lahko razkrijem.
Zato si skrpala načrt,
po katerem neofašisti ugrabijo muslimanskega mulca
in po YouTubu grozijo, da ga bodo obglavili?
Le da ga ne bodo, ker imaš notri svojega človeka?
- Imam prav? - Skrpala?
In zato je en agent mrtev, drugi pa na intenzivni?
Misliš, da ima Hobden pomemben podatek?
Ko sem šla v Frontlinu v bar, sem v separeju za sabo zagledala Hobdena.
Ja, slaba odločitev.
Misliš, da te je slišal ali posnel?
Zato si morala ugotoviti, kaj ima.
Imaš dokaz?
Ne, ampak MI5 tako misli. Zato so me poskušali ubiti.
Ti pa zmeden prideš sem in me vpleteš.
- Nič nočem imeti s tem. - Že imaš.
Moraš jih opozoriti in spraviti ven!
In kaj naj rečem?
Da je bilo vse skupaj z načrtovano usmrtitvijo vred režirano.
Da je Sinovom Albiona, ki so od nekdaj le debilni nasilneži,
podtaknila obveščevalna služba.
Agent provokator.
In to naj povem v parlamentu? Ali v jutranjih poročilih?
Peter, že dolgo se poznava. Ne odganjaj me.
Robert, nisva prijatelja. O meni vedno pravično pišeš. To spoštujem.
Ampak reciva bobu bob. S tabo se ni več pametno družiti.
Pojdi drugam. K prijateljem v Domoljubni stranki.
Kaj? Ne bodo mi verjeli.
Jaz teh Sinov že česa ne morem opozoriti. Ne poznam jih.
Poznaš pa ljudi na položajih.
Opozoriti jih moraš.
Raztrosi, da je med njimi vohun.
Uprizorili bodo reševanje in vse ubili.
V javnosti sem cenjen in priljubljen.
Ne poznam ljudi, ki jih omenjaš, kreten.
Peter, pridi sem!
Takoj boš odšel. Ali pa te bo ven odvlekel Seb.
Tvojo sliko s shoda imam.
Srček, Nahim in Ursula bosta vsak hip odšla.
Že? Pred poobedkom? No, to bomo še videli.
Ponudi jima portovec.
Bi se tvoj prijatelj pridružil?
Z Robom se pogovarjava o državnih skrivnostih, ljubica.
Ne sme se vedeti, da je tu.
Tukaj počakaj, kolega.
Samo zgoraj uredim. Takoj se vrnem.
Veš, zdiš se precej sproščena za nekoga, ki stoji za navideznim načrtom
za obglavljenje nedolžnega fanta čez štiri ure.
Saj ga ne bodo.
Njihova sporočila govorijo nasprotno.
Naš agent jim je povedal, da je to odveč,
da morajo samo pokazati, da so tega zmožni.
Frdamano veliko tvegaš. Ne bi stavil nate.
Podcenjuješ me.
Premišljeno smo izbrali.
Fant. Kdo je?
Nečak Mahmuda Gula. Gul pa je...
Vem, kdo je, jebenti.
Drugi najvišji v pakistanski vojaški obveščevalni.
Kaj boš imela od tega?
Rešili mu bomo nečaka
in če bo to vsaj za desetino izboljšalo sodelovanje s Pakistanci,
se bo splačalo.
Če pa se sfiži in bog ve, ali se že ni,
si naredila atentat na njegovega nečaka.
- Naš človek je... - "Tvoj človek".
Diana, te operacije ni nihče odobril. Nobenega protokola ne upošteva.
Piratsko sranje je. Pa še Hobdena si ogrozila!
Vse odpovej!
- Še lahko uspe. - Kaj?
- Lahko uniči skrajno desnico. - Ne more je.
Kako, hudiča, lahko spi?
Jaz že ne bi mogel, če bi razmišljal, kaj me čaka.
Odkar smo ga zgrabili, ni spal.
Gotovo je izčrpan.
Mu boš šel zapet uspavanko?
Jebenti.
Utišal bom.
Saj vidimo luči.
- Usrane! - Prasec!
Pridi.
Spravi se dol.
Na pomoč! Naj mi kdo pomaga!
Naj mi kdo pomaga, prosim!
- Zgrabi ga za noge! - Ne.
- Naj mi kdo pomaga! Ne! - Povleci ga.
- Na pomoč! - Spravi ga stran.
Razmisli o drugi možnosti.
Če ti Sinovi nesmisla kaj zaslutijo, bo po mulcu. In po tvojem človeku tudi.
Sporoči mu, da je razkrinkan.
Ne morem. Hotel je, da so brez telefonov.
Pa prej pošlji preiskovalce.
Moramo ga obvestiti, da bo lahko odpeljal Hassana.
- No, potem pa srečno. - Pomagal mi boš.
Ne bom. In moji ljudje tudi ne.
V Londonu je. Zadržujejo ga v hiši na tej strani reke.
Samo na vrata potrkaj.
Prišel bo naš človek in...
- Kakšen je znak? - Tvoj obraz.
Moj obraz?
Legenda tajne službe si.
Prepoznal te bo in vedel, da se bo nekaj zgodilo.
Zavaroval bo Hassana, preiskovalci pa bodo nared.
Opravili bodo umazan posel.
Diana, nocoj bi lahko počel kaj drugega.
Konkretno se moram usrati.
Lahko bi bral knjigo in iztiskal klobaso.
Je bil Moody sam, ko je umrl?
Na koncu smo vsi sami, se ti ne zdi?
V zadnjih trenutkih?
Če je imel družbo,
bi to družbo lahko temeljito preiskovali.
Vsekakor, pokliči preiskovalce.
Ko bodo opravili s tabo,
bodo morda še imeli moči, da se spravijo na nas.
V obeh primerih mi dol visi.
Tudi za Standishevo?
Ugibaš.
Doma je spala.
Ne govorim o tem nocoj.
Ampak o večeru, ko je umrl Charles Partner.
Malo je manjkalo, pa bi ji sodili za izdajo.
Tisti dosje bi spet lahko odprli.
- Ni bilo pomembno. Še vedno ni. - Na dan bi lahko prišle druge stvari.
Tega nočeš narediti.
Misliš?
Odložišče je zdaj vpleteno, če ti je všeč ali ne. Vse bodo obtožili.
Standisheva bi izvedela stvari, za katere je bolje, da ne ve.
Potrkal bom na tista vrata.
Ampak v zameno hočem dosje Standisheve.
Odložišče uporabljaš kot samopostrežbo. To mi gre na jetra.
- Se razumeva? - Popolnoma.
Še nekaj je.
Moody izgine.
Bakerca je žrtev uličnega kriminala.
In vsi, ki bodo z mano, bodo nedotakljivi.
Moja dolžnica boš do doma za ostarele.
Zaboga, res ti ni vseeno zanje.
Ne, klinčeve zgube so.
Ampak moje.
Za Bakerco mi je žal.
Bom dopisal v bolnišnici.
Na tisto tabelo ob vznožju postelje, ki pove, kdaj je treba zamenjati kateter.
Oprosti za grožnjo, ampak moraš mi prisluhniti.
Ne razumeš?
Hočejo, da vsi pozabijo
na žrtve na podzemni.
Na norce z meči, ki na mostovih razsekavajo ljudi.
Imeli bomo samo posnetek
pogumnih vohunov, ki rešujejo temnopoltega poba,
desničarje pa prikazujejo kot morilske prasce.
Bi rad, da ga ubijejo?
To ti bo preprečilo stranko in državo potisniti še bolj v desno.
Ta tla bodo zastrupljena
in tehtnica se bo prevesila proti veseli mavrični Britaniji.
V kateri bodo pravice manjšin zadušile pravice čistokrvne večine.
In ti se boš moral s tem strinjati. To te bo žrlo. Veš, da sva na isti strani.
K temu te nočem prisiliti s tisto fotografijo.
To si moraš želeti sam.
Poslušaj me, zblojenec.
Tista fotka ne obstaja.
Če bi, bi vsi na njej
uničili vse kopije in negative.
Ampak reciva, da obstaja in da imaš kopijo.
Hitro jo lahko ovržem. Ti pa boš čutil posledice.
"To je fotomontaža.
Maham, to ni nacistični pozdrav.
Kostum je bil. Neokusen, prepovedan pa ne.
Bil sem mlad, pijan in neumen.
V resnici nisem tak. Deset tisočakov za protifašistično skupino."
Zdaj pa se poberi, preden te premlatim kot psa.
Seb.
Naj grem za njim? Mu povem, naj se ne vrača?
Ne. Ampak opravi nekaj klicev.
Mater! Za las je šlo.
Grozna podla podgana je.
Ja. No, zdaj ne bo šel nikamor.
Lahko zadremata.
Ne, čisto sem se prebudil.
Ne. Buden bom ostal, ker pezdetu ne zaupam.
Pomiri se. Vse ob svojem času.
Kam je izginil smeško?
Ne vem. Verjetno se zgoraj kopa.
Dobro, pozabavajmo se.
Naj malo zaslužim z vama.
Kdo je za?
- Jaz bi kartal. - V redu.
Umaknimo steklenice.
- Ne zaspi. - Daj, greva.
Kje je pištola?
V redu. Pridi, teslo.
Pazi na bajto, boš, Jed?
- Ima še kdo avto? - Jaz.
- Pa si sposoben voziti? - Lahko jaz.
Pijačo nesem bolje kot Min.
Dobro. Cartwright, z mano greš.
Pohotneža, sledita nama.
- Kam gremo? - Na Roupellovo. Južno od reke.
- Zakaj? - Pomagali bomo rešiti Hassana Ahmeda.
Premier je ugrabitelje davi opisal kot čisto zlo.
Vlada se zelo junači...
Ugrabitelji trdijo, da pripadajo skupini Sinovi Albiona.
...zavržna dejanja.
Bojijo se, da bo umrl še en Britanec...
Britanska vlada se zdaj
z mednarodnim terorizmom spopada na domačih tleh.
...vzbujajo skrbi. Dodatne preiskave...
Rok, ki so ga postavili Ahmedovi ugrabitelji,
se izteče čez slabe štiri ure.
Nadaljujte. Lamb bo potrkal. Vi pospravite.
Gremo!
- V njej je bil denar, ne? - Kaj?
Nehaj. V kuverti, ki si jo vzel Moodyju.
Sklad za beg. Če bi kdaj postalo prevroče.
Sklad za beg? Tega pa že dolgo nisem slišal.
- Kje si to pobral? Od deda? - Koliko?
Tisoč petsto, potni list in ključ za sef.
- V Švici? - V Švici, pajade.
V banki v nekem zakotju štiri ure vožnje od Pariza.
Zakaj ti to govorim?
Da bi imel izgovor za moj umor.
Ja, to bo.
Z notranjega kličejo. Barrowby.
Reci, da nadzorujem operacijo.
Razumem.
Misliš, da lahko diha?
Zmigaj se že.
Že dolgo je negiben.
Ker je privezan na stol.
Saj lahko dihaš, ne?
Ne zajebavaj. Pokimaj. Vem, da me slišiš.
Vidiš? V redu je.
Petnajst.
Izenačujem.
Petnajst.
Kje si bil?
Si jokal v blazino?
Kaj si počel zgoraj?
Samo razmišljal.
Zdelo se mi je, slišim top udarec.
Bi se nam pridružil?
Ampak igramo za pravi denar.
Mogoče nimaš jajc za to.
Zvišujem še za trideset.
V katerem polku si bil?
- Kaj? - V vojski.
Ko si ubijal rjuharje.
Pri marincih.
- Za polk sem vprašal. - Marinci nimajo polkov.
Ampak enote bataljonov, komande.
Ne smeši se, butec.
No?
Vse stavim.
Klinc.
Očitno sta dobila jajca.
En par skupaj.
Teh pa nisi uporabljal, ne?
Odloži jo.
Ne.
Lepo mi sede v roko.
En zamah bi bil dovolj.
Presekal bi ga.
Odloži jo, preden vse zajebeš.
Čakaj.
Če bi ga zdaj ubil, bi vse zajebal?
Čudno.
Ne razumem te, kolega.
Ne bomo za Britanijo napadli ob zori?
Poslušaj.
Simmondsu bom poročal, ne?
Lahko mu povem, da si dober vojak. Pohvalil te bo.
Ali pa mu rečem, da si nevarno teslo in te bodo njegovi zlomili.
Sam se odloči.
Usrane.
- Ful, kreteni. - Sranje.
- Ej! - Ne!
Precej mirno je.
Si pričakoval balone na vratih?
Čakaj. Zakaj imaš pištolo, če moraš le potrkati?
Ker je vsa naloga polomija.
Tavernerca igra po londonskih pravilih, ampak na terenu sem jaz.
Igral bom po moskovskih.
Ej.
Kaj počneš?
Mačko boža.
Sranje!
Pojdi zadaj.
Lamb?
Kuhinja.
Jeba.
Prevedla Polona Mertelj