To vypadá dobře.
To není pro tebe.
To není fér. Mám hlad.
Už to bude.
Dělám Liz krevetové sendviče jako poděkování za tu investici.
Dvacet táců je hodně.
Pro Liz ne. Má záchod za 8 000 dolarů.
To mění hovna ve zlato?
Ne, ale má vyhřívaný prkýnko.
Je to neuvěřitelně příjemný na zadek.
Trapněji mi ještě nikdy nebylo.
Cos to udělal, fotře?
Uteč.
- Zlom vaz. - Jo.
Děláš si ze mě prdel?
Hej, jestli se zlobíš, že je ráno a smrdí tady krevety...
Kde jsou máminy věci?
Nenašla jsem její oblečení, alba, nic.
Chtěl jsem o tom mluvit.
Počkej, ty už nemáš prstýnek?
Ne. Vím, že je to divný.
Celej rok mi připadalo nemožný, že bych se posunul dál.
A najednou mám pocit, že už je na to možná vhodná doba.
Dává to smysl?
Srát na minulost, že?
Ty seš takovej sobec!
Pochopila to.
To nemyslíš vážně. Jsi příšernej člověk.
Takhle Liz říká, že jí chutná?
- Jo. - Jo.
- Jo!
Takové krevety jsem měl naposled v „Bartheloně“.
- Dereku, to ne. Bože. - Říká se to tak.
Chtěl jsem ti poděkovat za tu investici.
Můžu i jemu?
Přísně vzato jsou to i jeho peníze.
Já si svůj podíl vydělala péčí o děti.
A dobrým sexem.
Musím říct, že kameny nejsou to jediný, co umí leštit.
To je nevhodný.
Omrknu nějaké food trucky. Pak vám dám vědět.
- Ať to jde. - Ať to jde. Ty jo. Moc dobrý.
Zlato?
Já ty food trucky chci vidět taky.
Chci ho vybrat. Chci ho řídit.
Chci troubit, „tút, tút“.
Tak mu to běž říct.
- Nemůžu. - Proč?
Miluješ mě, tak to nevidíš. Je to se mnou těžký.
- Ale ne. - Nech toho.
Je to jeho sen a nechtěl by, abych tam okouněla.
Pomůže ti nějak, že já chci, abys tu okouněla pořád?
- Ne, je to horší. - Já si to myslel.
- Dáme pak rychlovku? - Jo, bejby.
Budu přímo bleskově rychlej.
Jo, to je to nejlepší.
No tak, tati, snídáme.
Co děláš?
To, co dědové.
Nevšímej si jich. Žárlí.
- Tak co? - Je to super.
První je zdarma.
Třese se ti ruka?
Mám parkinsona.
To znamená, že když chci, aby moje tělo něco udělalo,
občas to neudělá správně.
A spraví se to?
Jo.
Navíc nemusím dělat věci, co nechci.
Třeba umývat nádobí
nebo se bavit s cizíma lidma nebo se usmívat.
To bych chtěl taky.
Tak ti děkuju, tati.
Dobrá zpráva je, že se budeme častěji vídat.
A když nebudu s váma, postará se o mě paní doktorka Baramová.
Proč přijela s tebou?
Máme spolu sexuální poměr.
- Ježíši, Paule. - Ach jo.
TERAPIE PRAVDOU
Potom přišla zpátky dolů
a zeptala se, jestli hubnu proto, že si chci začít někoho hledat.
Chyba. Složila ti kompliment.
Slyšel jsem jen to, že vypadám dobře.
Co budeš dělat?
Budu to snášet, dokud se s tím nevyrovná.
A když bude chtít pokračovat, pomůžu jí.
Jsi dobrej táta.
Jo, celý dva týdny.
- Éra Briana bez trička začala. - Jo!
Když zatáhnu břicho, jsem na 100 %. Když ne, tak na 95 %.
Půjde ti táta za svědka?
Ne, musel to odmítnout.
Musel?
- Můžeme to neřešit? - Jo.
Mám plno jiných možností. Bude těžký někoho vybrat.
Nechci nikoho urazit.
Hodně lidí si myslí, že jsou moji nejlepší kámoši.
To je vrozený dar.
Musím jít.
Dobře.
- Jo, promiň. - To neva.
Ale my dva nejlepší kámoši jsme, ne?
Nikdo pro mě není důležitější.
Skočils na to.
Jdi někam.
Jak je?
Nechci být jen investorka. Chci se na tom se Seanem podílet.
No jasně. Proč mu to neřekneš?
Nechceš být jak Bullocková ve Zrození šampióna?
Všichni budou říkat: „Hele na tu paní jak ze Zrození šampióna.“
Myslím, že mě lidi nemají dost rádi na to,
aby se mnou spolupracovali.
Bože.
Liz, nekámošila bych s tebou z lítosti.
Jsi v pohodě. Tak se s tím smiř.
Děkuju.
Ty jo. Panebože.
Promiň. Miluju, když mi někdo děkuje.
Proč tak funíš? Ty běžíš?
Musím končit.
Ty kráso.
- Jupí! Dal jsem si záležet. - Jo.
- Ta Liz je ale materiál, co? - Jo.
- Vyžaduje ujišťování, hodně a často. - Jo. Jsem na řadě?
Ne. Psala jsem ti...
„Stavíš se a uspokojíš mě?“
Fajn, ale ani se nehnu.
- Dobře. - Dobře.
Takže jste chtěli ještě něco probrat?
Řeknu to v rychlosti. Nerada ukazuju slabiny.
- Někdy je to se mnou silná káva... - A tu já rád.
Řeknu ti, kdy máš mluvit.
Myslel jsem, že tápeš.
Nemám moc kamarádů,
ale pro lidi, se kterýma se sblížím, bych zabíjela nebo umřela.
A moc ráda bych se zapojila do toho tvého podniku.
Nejen finančně, ale kompletně.
Moc by mě to bavilo.
- Promiň, cože? - Moc by mě to bavilo.
Můžeš to zopakovat?
Vím, že do toho možná nechceš jít, protože bývám panovačná.
Já vím. A kritická...
Nebo hezká a energická.
Říkám, že ti řeknu, kdy máš mluvit.
Jsem tady zbytečnej.
Přeruším tě.
Ještě jsem neviděl ty food trucky. Půjdeš se mnou?
Fakt?
Jo.
Děkuju.
Než půjdeme, můžu si odskočit?
Jo, ten speciální je tamhle.
Bezva.
Dobrý?
Jsi smutná, protože byl na tebe tak hodnej?
Pojď sem.
- Tak, už dobrý. - Dobře.
- Posuneš se? - Jasně.
Mačkáš mě.
Snad si to vyhřívaný prkýnko užije.
Prosím o pozornost.
Díky moc, že jste přišli v podstatě na moji rozlučku se svobodou.
- Tu už jsi měl. - Ne, neměl.
Někteří nebyli pozvaní, tak mlč.
S Brianem a pár kámoši jsme šli do pánského stripklubu.
- Ale tam jsme šli jenom tak. - Ne.
Takže potřebuju svědka. Nebo svědkyni.
Jasně.
Součástí dnešního zábavného programu bude menší turnaj v cornhole.
Vítěz bude svědek.
- Jo! - Hodně štěstí.
I když vyhraju, přenechám to Déčkovi. Je extrémně nadšenej, což je vtipný.
Hej!
Je to nepřenosný.
Jdeme!
Kipe. Můžeme s tebou mluvit?
Proč se ptáš? Prostě začni.
Promiň, že zdržuju předmluvou.
Mám za sebou náročnej rok.
Tvůj syn mi moc pomohl.
Mně taky.
Neznal mě, a zachránil mě před vězením, když jsem někoho zmlátil.
S dobrým úmyslem. Zasloužil si to.
Dobrý vědět.
Jde o to, že nás vždycky podpoří.
Teď bys měl ty podpořit jeho. Tak mu prostě jdi za svědka.
Díra!
S tím začal Brian.
Samozřejmě.
Jo!
Myslím, že bych tam byl nesvůj.
Věř mi, že toho budeš litovat, když to neuděláš.
To ti říká někdo, kdo to jako táta posral tisíckrát.
- Jo! Hustý! - Jo! Vyhrál jsem první hru.
Tady je tvůj svědek.
Ne, Lizin manželi. Ne.
- Jo. - Jo!
- Když vyhraješ, budeš usazovat hosty. - Co?
Ty ho opij. A ty se sakra začni snažit.
- Neposlouchej. - Jak to?
Déčko bude Esko.
Teď si to budu furt zpívat.
Mami, co to děláme?
Proč mě budíš?
Nic dobrýho tu není. Táta chce žít zdravě.
Vím, kde má schovaný dobroty.
Tadá!
MÁTOVÁ ZMRZLINA
Mizera prohnanej.
- Viď? - Jdu pro lžíce.
Co to děláš?
„Dobrej pokus, sráči.“
Ty jo. Sníme celej ten kyblík.
A pak ho musíme naplnit třeba kapustou.
Ahoj.
Dobré ráno.
Nepamatuju si mámin smích.
Mám pocit, že...
ji po kouscích ztrácím.
To chápu.
Měla jsem s ní trávit víc času.
Pořád jsem něco měla.
Ale co? Byla jsem někde se Summer?
Bylas jako každá jiná holka.
Moc jsi mámu milovala.
A ona to věděla.
Chceš si promluvit?
Já jsem v tom zřejmě dost dobrej. Lidi mi za to platí.
Kdybys někdy chtěla, jsem tu. Jo?
Díky.
Světla.
Dobře.
Ne, neozvala se mi.
Kdyby jo, dám ti vědět.
Deprimuje mě to.
Mám průpravu a zkušenosti, a připadám si bezmocnej.
To si napiš na vizitku.
Jo.
Nechci, aby se to mezi náma zase pokazilo, víš?
To zvládneš.
Díky.
Ještěže to s Meg vyšlo.
Nevyšlo?
Ale jo. Jenže vím, jak zareaguješ na to, co teď řeknu.
Byla...
Byla to skvělá návštěva.
A bez tebe by k ní nedošlo. Takže ti děkuju.
Není zač, Paule.
Panebože, fakt se to děje?
Tak už to sakra udělej. Prosím.
Dobře.
Uf.
Já tě taky ufuju.
Zlato, zajdu s Gaby na kafe.
- Je u Jimmyho? - Ne, proč?
Nevím, jestli tam přespává. Když teď spolu šukají...
Cože?
- Já ti to zapomněl říct? - Já tě zavraždím.
Jak to víš?
Viděl jsem je při činu. Večer na té zásnubní párty.
To bylo před měsícem!
Jo. Nelituje tady někdo, že nečůrá z balkónu?
Ne!
Bylo to dost sexy.
Jimmyho přirození ne,
ale šlo mu to líp, než bych čekal. Jsem na něj hrdej.
Tys je viděl, a ještě jsi tam zůstal a sledoval je?
Ale no tak.
Co jsem měl dělat? Nedívat se?
- Pravda. - Jo.
- Natočil jsi to? - Nejsem úchyl.
Ani jsem nemusel.
Nechce se mi věřit, že mi to neřekla. To je nanic.
Pak Jimmymu za mě pogratuluj.
Proboha.
A měl pěknej zadek.
Ale dřepy by neuškodily.
- Tak jo. - Bože můj.
Jak víš, dávám tyto výjimečné acháty několika málo vyvoleným.
Lidem, kteří mi pomáhají tak moc, že je přizvu
ke Kameni úmluvy.
To zní „kultově“. Jdu do toho.
Co mám dělat? Oblíct si tuniku?
Mám zabít kozu? Klidně bych to udělala.
Nemusíš nic. Jenom budeš vědět, že si tě vážím.
Moment.
Netrap mě.
Neřeklas mi, žes šukala s Jimmym!
Fajn, dobře! Krucinál.
Šukala jsem s Jimmym, jasný? Šukala.
Řekni mi podrobnosti.
Je to hodně dobrý. Jako když Mariah Carey zpívá výšky.
Nekecej.
Jo, jakože...
Nejlepší je, že mě ani neplácal přes prsa.
To někdo dělá?
Dost chlapů ti z nějakýho důvodu propleskne kozy. Zleva, zprava.
Fakt tě plácnou a praští.
Nevím, jestli to četli v nějakým fóru nebo kde to ti dementi vzali,
- ale chlapi prostě plácají přes kozy. - Tomu nevěřím.
Anální hrátky ho moc neberou, ale já se tam dostanu.
Já Derekovi něco do zadku strkám furt.
Lžeš.
Jo, ale klidně bych mohla.
Hlavně je to naprosto neškodnej pinďour.
- Takoví jsou nejlepší. - Jo, no.
Dobře. Zasloužíš si ho.
Páni. Dobře. Co teď? Uděláme nějaký obřad? Budeme zpívat?
Ne. Jenom tě mám ráda.
Já tebe taky.
Když jsme teď oficiálně sestry
- Kamene úmluvy... - No?
Mohla by sis přečíst tohle doporučení?
Jasně. O co jde?
O práci, kterou bych chtěla. Paul říkal, že to mám napsat a on to podepíše.
Musí to znít, že to psal nevrlej, starej běloch.
Počkej. Paul zná toho, kdo povede pohovor,
a nemohl ti to doporučení napsat sám?
Hrozný, já vím.
Tomu kámen nikdy nedám.
Takže ho pořád šťouchám. „Šups.“
Většinou pak přestane otravovat.
Jediná nevýhoda je, že teď vidím, jak mě ten hajzl citově zneužívá.
Dřív jsem si myslela, že za vše můžu já, když mě Donny kritizoval.
Ale když teď začne o „moc řídkých vajíčkách“,
má štěstí, že nesnídáme na útesu.
Shodila bych ho, jemu by praskla lebka a já bych řekla: „Máš moc řídkej mozek.“
Ano, Grace! To jsem měl na mysli.
Z útesu. Rozmačkat. Sežrat ho.
Ale vidíte, jak jste teď silná.
Jsem na vás moc hrdý.
Vím, že se v pocitech moc nevyznám,
ale ten člověk, který se ze mě stává, se mi zamlouvá.
Chtěla jsem vám za to poděkovat.
Bylo mi potěšením.
Nashle.
- Nevypadala jako blázen. Co je jí? - Hurá, přišla Liz.
Poslyš, pomůžeš mi sprdnout Paula.
Proč?
Komplikuje Gaby život. Proto. Nasaď odhodlanej výraz.
Není to tak jednoduchý, Liz.
My se s Paulem objali.
To jako myslíš vážně? Jdeme, neškodnej pinďoure.
Neškodnej... Jak to, že o tom víš?
Na slovíčko.
Napřed na mně rajtuješ na veřejnosti
a pak mi vtrhneš do kanceláře a rajtuješ na mně tady?
„Rajtovat“ neříkej.
Můžu si říkat, co chci.
Řekni mu, co znamená rajtovat.
Divokej sex.
Přestanu to říkat.
Gaby tě poprosila o doporučení, a ty ses neobtěžoval ho napsat sám?
Mám špatnou zprávu.
- Dala jsem jí kámen. - Kámen?
A to podle tebe dává smysl?
Jsi línej, nevděčnej hajzl
a Jimmy si to myslí taky.
Myslíš si, že jsem línej, nevděčnej hajzl?
- Srabe! - No jo.
Nic neříká, protože jste se objali.
Tys jí o tom řekl?
Heleď...
My dva jsme spolu pracovali snad pět let, než přišla Gaby.
Vážím si toho, cos mě naučil.
Ale Gaby se tolik nevěnuješ.
A ona má o tebe přesto starost.
Dala ti tu láhev na vodu...
Abys byl hydratovanej!
Vozí tě do práce...
Každičkej den tam a zpátky!
Poslouchej, Paule. Víš, co řeknu. Jsi...
Arogantní, sexistický hovado.
Přestaň za mě dokončovat věty.
Ale je to tak.
Když tady ten dostane rýmečku, naklušeš k němu s kapesníčky a paklem piv.
Ale co Gaby?
Ona...
Naprav to.
Srabe!
Co za člověka se objímá a pak to někomu vykecá?
Já vím.
- Ahoj. - Ahoj.
Co to je?
Máminy věci. Jo.
To, že jsem připravenej je vyhodit, neznamená, že ty taky. Pojď.
Jo.
Tyhle šaty měla moc ráda.
To jo.
„Asiatku vyzkoušíš, bělošky už nemusíš.“
Máma to nosívala na výlety, abych se vedle ní styděl.
V pondělí v tom jdu do školy.
Těším se na hovor od ředitele.
- Čau. - Čau.
Ta je poslední.
Ty jo! Její neskutečně sexy boty.
Jo.
Vzpomínáš, jak...
Proč ti to říkám? Ty to víš.
Řekni to jemu.
Jo. Sem s tím.
Říkala jim „neskutečně sexy boty“,
protože ať měla sebehorší den, stačilo si je obout a cítila se neskutečně sexy.
Aha.
Jednou měla snad ten nejhorší den
a já jsem vešla k ní do pokoje
a ona ležela na posteli a měla na sobě svoje neskutečně sexy boty.
Ach bože. Měla jsem zápas a máma tam v nich přišla.
Lýtka měla samozřejmě...
Chápeš, úplně zatnutý.
Jenom se tak koukala na svoje nohy.
A všechny mamky na tribuně na ni koukaly jak na blázna.
Tak jo.
To dáš.
Tvá frnda ti dává sílu.
Tvá velká, tlustá frnda.
Když máte plný úvazek v ordinaci,
mohla byste vůbec učit víc než jeden seminář?
Umím si skvěle zorganizovat čas. Na to jsem machr.
A kdybych nestíhala, poprosím praktikanta, aby pustil staré díly Frasiera.
Aha.
To je ten smysl pro humor, co Paul zmínil v doporučení.
O tom se zmínil.
Nebuď arogantní, Geralde.
Paule, co tady sakra děláš?
A jak víš, že je arogantní?
Je to Gerald. Nepomůže ani to, že jsem sem vtrhnul.
Každý dobrý místo dostane ten, kdo mu nejrychleji vleze do prdele.
Lennyho Kleina tam ještě máš?
Pozdravuj ho.
Budu. Za čtvrt hodiny mi přinese oběd.
Přijmi ji.
Je to vynikající terapeutka.
Paule, já už jsem jí řekl, že ji beru.
V tom případě se věnuj e-mailům, protože to chci doříct.
Dobře.
Je to ta nejempatičtější lékařka, co jsem kdy potkal,
a proto ji pacienti mají tak rádi.
A...
neříkám jí dostatečně často,
jak moc si jí jako kolegyně vážím,
protože se zdá, že to s ženami, na kterých mi záleží, neumím.
Vůbec.
Pracuju na tom.
Mám v plánu to zdokonalit, než mi bude 140.
A toho věku se dožiju, protože piju hodně vody.
Už to bude?
Dej mi klíčky.
Svezeš mě domů.
Počkám v autě.
To je ale podivín.
Jo. A je hrozně nepříjemnej.
Pomalu nestíháme. Už budeš?
Jo. Jen si uvážu kravatu.
- Jsi z toho proslovu nervózní? - Ne.
Dobře. Počkám dole.
- Kde je sakra Jimmy? - Neboj, on přijde.
A když ne, tak ho jakožto svědek zmlátím.
Díky, tati.
Dáme mu dvě minuty a pak ho zmlátíme spolu.
To by bylo fajn.
Dobrý. Všichni sedí. Zmákl jsem to.
Pořád nechápu, že jsi na mé svatbě, ale hosty jsi usadil bezvadně, Dereku.
Der... On ví, jak se jmenuju!
Máme oba velkej den.
- Čau! - Čau.
- Jo. - Jsem tu.
- Super. - Jo.
Nech si to, piloval jsem proslov.
- Dobrá. Pojďme na to. Akce začíná. - Tak jo.
Tak jo.
Tak jsme tady.
Hej!
Všimli jste si, co tomuhle svatebnímu obřadu chybí?
Hudba na plný koule.
Pardon. Asi jsem trochu nervózní.
Briane, tys na mojí svatbě zaválels.
„Zaválel.“
- To je fuk. - No...
Dobře. Manželství...
Manželství je pro mě náročné téma.
Spousta z vás ví, že je to něco přes rok, co mi umřela žena.
Zničilo mě to.
Nevěděl jsem, jestli to zvládnu.
Popravdě si občas pořád nejsem jistý.
Ale rozhodně to s ní stálo za to.
Každá sekunda, kterou jsem mohl strávit se svou ženou...
byla nejlepší v mém životě.
Nebýt Tii, dneska bych tady nebyl.
Nebyl by tu nikdo, protože ona Briana s Charliem seznámila.
Málokdo ví, že po prvním rande
Tie oba nezávisle na sobě napsali:
„To asi nevyjde.“
A přesto jsme tu.
Tia věděla, že tihle dva jsou pro sebe jako stvoření.
Moje žena věřila, že si člověk nejlépe pomůže tím, že bude pomáhat druhým.
A to teda měla pravdu.
Udělejte pro mě něco. Otočte se. Podívejte se na své přátele.
Máte jich hrozně moc.
Máte jeden druhého, ale na ně nezapomínejte.
Dneska chtějí oslavit vaši lásku a později se ožrat.
A někteří se dají dohromady. Kdoví?
Ale taky vás podpoří.
Když přijde těžká doba...
to oni vám pomůžou ji překonat.
- No ne? - Jo.
- No ne? - Jo!
Takže...
co kdybychom tu zatracenou svatbu rozjeli?
Já myslel, že je konec.
- To bylo nahlas. - Pardon.
Tímto vás prohlašuju za manžele. Můžete políbit ženicha.
Slyším tu tvoji vaginu vrnět až sem.
Jakejpak neškodnej pinďour.
Líbilo se mi, cos říkal o pomoci druhým, abychom pomohli sami sobě.
Proto asi děláme to, co děláme, že?
Ale přesto...
Dělal jsi s pacientama šílenosti.
Divím se, že nám klinika nelehla popelem.
Mluvme na rovinu.
Měl jsem štěstí.
Já taky.
Přisednu si.
Poprvé.
Jsi mámě hrozně podobná.
Už nemůžu. Chci se vrátit.
Fakt? Tos zlenivěla až tak?
Klidně běž. Já prostě končím.
A takhle se mnou mluvit nemůžeš.
Můžu mluvit, jak chci.
Už mě sere, jak děláš, že seš lepší.
S tím je konec.
Seš kráva, Grace, tak zavři klapačku, nebo ti ji zavřu já.
Krásnej rozhled.
Šups.
Překlad titulků: Kristina Himmerová