Реймонде, Пол вас прийме.
Ну нарешті.
Лісо, погнали.
Стівене, вставайте. Ми йдемо звідси.
А це для чого?
Для насолоди.
Розважилися? Ходімо.
Не забудьте маму.
А точно треба сьогодні?
Минуло достатньо часу. Вона хотіла, щоб ви розвіяли прах?
Так, але зараз трохи вітряно.
Не хочу відчути її попіл у роті. -Я розумію.
У покійної дружини день народження.
Я теж застряг.
Нам обом треба жити далі.
Наче зачинено.
Так. Не переймайтеся.
Я бачив, що вам присудили модну відзнаку.
Не судіть... -Ой, та.
але я отримую про вас Ґуґл-сповіщення.
Це просто смішно.
Ого. Я ж чітко попросив: не судіть.
Але я не погодився. -Справді.
Асоціація психологів вручає мені нагороду за кар'єрні досягнення.
Поздоровляю.
Та ну. Хрінь собача.
Чи можу я вам допомогти перед лицем таких труднощів?
Ні. Просто я не готовий до списання в утиль.
Можна сказати? -Ви весь час говорите.
Говорю. Але я вам за це плачу, тому маю право.
Послухайте, коли я вперше до вас прийшов більш ніж 20 років тому...
Двадцять два роки.
...я пиячив, мій шлюб розпався,
а самооцінка була нижче плінтуса,
тому я постійно думав, як би накласти на себе руки.
А тепер життя таке хороше, що я заходжу в ці двері
і не завжди знаю, про що говорити.
Сьогодні я збирався поговорити про відчуття старості
і роздуми про те, чи можна мені ще носити шкірянку.
Не можна. -Ай.
Слухайте, Поле. Ви присвятили свою кар'єру допомозі людям.
Ви заслуговуєте на відзнаку і пошану.
Не всі з цим погодяться.
Хто, наприклад?
Ясно. Ну, просто знайте, що я...
дуже вам вдячний.
Дякую, Поле.
Будь ласка.
А шкіряні штани можна?
Ні. -А боді?
Здається, кінець сеансу.
Отже, Лісо. На роботі всіх оцінюють.
Але ви чуєте сильну критику там, де вона легка.
Ваша правда.
Ви – це не ваші помилки.
Але шеф думає, що я кретинка.
Це мамин голос, не шефа. Ви не кретинка.
Знаєте, як я знаю?
Бо ви охіренна.
Люблю, коли ви лаєтеся.
Я тому, курва, й матюкаюся.
Ось чому ви варті кожної з цих 90 хвилин.
Бо ви теж охіренна.
Лісо, зараз не про мене. Але не зупиняйтеся.
Але, бляха-муха, 90 хвилин?
Сеанс із темношкірою терапевткою того вартий.
Я не мушу вам пояснювати мамин нарцисизм.
Чи про те, що це не співзалежність,
коли вся сім'я їде в ТРЦ купляти двоюрідному брату новий костюм.
Так, ми все робимо громадою.
Дякую.
Та якщо серйозно, ваша сім'я збіса співзалежна.
То це були її місця?
Але залишати її тут некомфортно.
Якщо це зніме тягар, можете з нею поговорити.
Справді? -Так.
Скажіть усе, чого так і не сказали. -Геть усе?
Можете не згадувати той сон, у якому вона відрізала вам пеніс, але так.
Так.
Мамо, ти бувала така жахлива.
Дико злобна. І критиканка.
Ти обікрала свою церкву на тисячі доларів.
Не знав.
Але ти мене виховала.
Я тебе люблю.
Це було прекрасно.
Дякую. -Майже.
То що, розвіємо цю дамочку?
Так.
Не поспішайте.
Мені на ноги не сипте.
Прийнято.
Я помилявся. Треба тікати.
Он там.
Охорона. Стій!
Висипайте на бігу.
Біжіть і сипте.
РОУЗ БОУЛ
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
ПОДОРОЖ У СПОГАДИ ЧУХ-ЧУХ!
Що ти тут вигадувала?
ПРИВІТ!
ЕЛІС ЛЕРД ЛАСКАВО ПРОСИМО, ЕЛІС
Привіт.
От і все.
Але як чудово було.
Я дуже тебе люблю.
Ти не чуєш музики.
Просто дуже захотілося під неї потанцювати.
А можна закінчити моє покарання?
Так. -Правда?
Через два тижні.
Це підло. -Ти вкрала мою машину, мала гівнючка.
Точно.
Пам'ятаєш, як ти приходила і лягала в ногах ліжка?
Розказувала нам з мамою про пісню, якою захопилася.
Була слухацька вечірка. -Ага.
А далі я крутив тобі свою улюблену пісню.
Ти казала, що в мене галімий музичний смак.
Так. Мені цього бракує.
Втішу: музичний смак у тебе й зараз галімий.
Добре, що й досі так думаєш.
Серйозно, що таке «Лялька Ґу-Ґу»?
Ясно.
За Дерека. Будьмо! -Дякую.
Це так люб'язно. Дуже вдячний.
На пенсію з такою копицею волосся?
Світ належить тобі.
Та ну.
А що плануєш робити?
Не знаю. Мабуть, перший рік відпочиватиму вдома.
Тому я всіх запросила.
Частково тому, що я за тебе рада.
Я дуже тебе люблю.
І щоб не було питань, коли я накладу на себе руки.
Тост – вогонь.
Дякую.
Важлива новина про весілля.
Свято Дерека скінчилося?
Нічого. Ще буде велике збіговисько, через кілька тижнів, з друзями.
Кількасот людей.
Нас запрошено?
Уже так.
Вибач, кількасот людей?
Народ, у Дебона краще життя, ніж у нас?
Що тут скажеш? Я люблю людей, люди люблять мене.
Це правда. І дратує.
Увага. Я думав, ми вже про моє.
Не знаю. -Вибач.
Перейшли? -Ні.
Навряд чи.
Джиммі поновлено на посаді.
І він усе-таки проводитиме мою весільну церемонію.
Ого.
А чому ти його повернув?
Бо я – добрий великодушний принц.
Ну не знаю, чи ти принц. -Ні.
А ще я гнобив його за те, що він егоїстичний сучий син.
Он воно що. -Тоді зрозуміло.
Ці дві жіночки й досі мені не подруги.
А нам насрати. -Нас це загартовує.
Так. -Так.
Вибач, я затримався. Їдьмо.
Нічого. Я хочу пісяти. Можна...
Ґабі, поважай кордони. Потерпиш.
Серйозно? Знаєш, скільки води я випиваю за день? Секунду.
Доброго ранку. -Чорт. Ух ти.
Ого, який подив на обличчі.
А тобі в туалет не треба?
Заради такого я потерплю.
Ґабі, це доктор Барам.
Ти бачив мене голу. Називай на ім'я.
Джулі. -Привіт, Джулі. Я Ґабі.
Що ж, піду надіну трусики.
А ти спробуй розвеселити буркотуна.
Біситься, бо здобув нагороду як найкращий психотерапевт.
А в спальні йому нагороди будуть? Вжух!
Охрініти. Не хочу знати. Хоча насправді хочу.
Що? Ой, капець. Вибачте.
Коли я хвилююся, то мелю казна-що.
Це якраз той випадок. Вибачте.
Ти запросиш її на церемонію нагородження?
Іди в туалет.
Кумедна.
Правда?
Слухай, церемонія нагородження – у Веґасі,
і я не певен, чи я... -Так. Ні. Спокійно.
Чи я поїду. -Ні.
Мені приємно було отримати запрошення від твоєї колеги,
але я не певна, що ми зараз на стадії «Висидіти разом нудну церемонію».
Я ніколи не був на цій стадії, навіть у шлюбі.
Я не знаю, де туалет.
По коридору ліворуч.
Боже мій. Які в неї ноги. -Ані слова.
Поздоровляю. -Іди.
Добре, я зараз...
Але чесно, я дуже за тебе рада.
Це так надихає.
Думала, постарію, сексу не буде...
Іди. -...але я трахатимуся вічно.
Це щирий кайф. -Перестань. Іди.
Чудово, що ти тут працюєш.
У казковому світі корпоративної бухгалтерії.
Надіюся, тобі хоч трохи цікаво. -Тату, ти жартуєш?
Люблю сканувати документи.
Якби ти дозволяв сканувати в дитинстві, я б не пішов грати у футбол.
Ясненько.
Я вдячний за роботу. Дякую.
Сину, я радий, що ти так добре справляєшся.
Так тримати. -Слухаюся, сер.
Я вже не безробітний і нарешті можу дати оце.
Мить найбільшої гордості терапевта – орендна плата від пацієнта.
А можете радіти за мене і одночасно злитися на нього?
Можу. Ти молодець, малий.
Що з тобою таке? -Дуже багато всього, Поле.
Слухай, я тут думав про твою нагороду.
Чого всі окропом пісяють від тої клятої нагороди?
Якої нагороди?
Пола номінували на «Бурчеммі».
Вручають усім, хто вічно ходить насуплений
без жодної причини.
Поле, премія у вас у кишені.
Добре, слухайте. За кар'єрні досягнення вшановують
на найпізнішому етапі життя,
коли ти ще здатен виступати з промовою, а не заїкатися,
белькотіти: «Бла-бла-бла» – й обсиратися на сцені.
Якщо це станеться, зала аплодуватиме стоячи.
Життю кінець.
А вишенька на торті: дочка вважає мене егоїстичним виродком.
Те, про що ти говориш, – просто перепони.
Ти їх подолаєш.
Може, запросиш Меґ із сім'єю у Веґас? Відсвяткуєте разом.
Ти здурів?
Меґ зі мною майже не розмовляє, а Мейсону десять років.
Що йому? Казино й шльондри?
Тепер Веґас заточений під родини.
Тобто ви з онуком зможете ходити по казино і шльондрах разом.
Він за мною не встигатиме.
Я гуляю на всі.
Дякую, що прийшла. -Я тут лише з однієї причини.
На тій дурній картині була я?
То була ти. -Що ти сказав?
На картині – ти.
Дякую. Коли мужик визнає мою правоту, у мене реально зволожується персик.
Я мав частіше її визнавати.
Я справді шкодую про те, що наговорила в артгалереї.
Але я собі пробачила.
Я пройшла всі етапи. Це забрало аж дві хвилини.
Але виставка була чумова. І приємно бачити твій шалений успіх.
Дякую.
Згадала, яким ти був, коли познайомилися.
А можемо спробувати ще раз? -Що, вибач?
Що? Я не думаю, що наше кохання минуло. Просто я напартачив.
Ти й досі найвеселіша, найсексуальніша жінка на світі.
Капець. Дико бісить, що на мене це діє.
Ходімо звідси?
Ого. Так.
Мене це влаштовує.
Не віриться, що ми знову цим займаємося.
Ну, це логічно.
Коли зламаєш печатку сексу, то вже не зупинишся.
Так. -До того ж я дуже вправний...
О, так. Так. -...відколи ходжу на зумбу. Так.
Ми цілком сумісні.
Думаєш, відповідність пеніса й піхви?
У тебе там вузенько.
Дякую.
Добре для нас обох. -Що?
Очманіти.
Ти сьогодні врятував мою шкуру.
Я була отак близько до того, щоб переспати з Ніко.
Розказував, як він заради мене змінився,
що й досі не п'є,
і яка я сексуальна, а ти ж знаєш, я таке люблю.
Ти таки сексуальна. -Боже. Дякую.
Так. -Але чим я думала?
Я стільки втратила, щоб його пролікувати.
Відмовилася від викладання. Не їздила на конференції.
Я втратила купу можливостей, тільки щоб його витягти.
Тому дякую за безпечний член.
Так. Будь ласка.
Член не схвалить, що я таке кажу, але він не любить слова «безпечний».
Може, краще «зухвалий» чи «величний»?
А може, «пристойний»?
«Послідовний»?
Чи, можливо...
«член робочого класу»?
Так, йому подобається. -Чорт. Він зацінив.
Я схвалюю. Пораджуся з профспілкою.
Привіт, люба. -Привіт.
Підеш зі мною забрати пошту?
Хочеш, щоб я з тобою пройшлася до кінця доріжки?
І назад.
Привіт. -І вам привіт.
Краще смерть.
Якщо Ліз обіцяла допомогу, чому ти не попросиш?
Та ні, то ми просто дуркували.
Крім того, я пішов працювати до тата.
І як воно там?
Я дуже вдячний за надану можливість.
Гаплик.
Ти дивилася на це дерево?
Витончений стовбур.
Міцні кінцівки.
Яка краса.
Дереку, ти хочеш трахнути дерево?
Це наче незаконно.
Прошу, скажи, що не це тебе зупиняє.
Добре. Я допоможу залучити Ліз.
Ґабі теж розкрутимо на допомогу. А ще в мене є камінець.
Поясни, бо я не все розумію.
Ліз дарує найкращі поліровані камінці людям, яких найбільше любить.
Вона подарувала їх тільки мені, Дереку й двом з трьох своїх синів.
Отже, церемонія почнеться, і я промовлю вступне слово.
Точно хочеш послухати зараз? Сюрприз не підходить?
Мене влаштує відсутність сюрпризів. -Добре.
Отже, я стоятиму біля тебе.
Ліз – це гості. Коли будеш готовий.
Ти будеш так близько? -Мабуть, так близько й буду.
Чарлі стоятиме отут.
Про нього не думай. Він дивитиметься на мене.
Добре.
Так. Дай п'ять. У тебе все вийде, друже.
І з Чарлі. -Він зацінить.
Зараз... Секунду,
бо я старанно готувався. -Так.
Так, так.
Капець.
Це нагадує мені той день, коли ти одружував мене й Тіа.
Нас із Тіа. -Усім плювати, Ліз.
Але це неправильно. -Не відволікайся.
«Шлюб».
Дай секунду.
Ого. -Це недобре.
Так. Але тепер я з нетерпінням чекаю цього весілля.
Зняти напругу. Я в нормі. Треба розслабитися.
Так.
На шкільному баскетболі,
коли мене хтось обзивав, це давало поштовх.
Ліз, можеш уявити, що в мене нічого не вийде?
Тут і уявляти не треба. Це катастрофа.
Та пішла ти, Ліз. -Так.
А знаєш, зараз я просто почитаю.
Без емоцій, лише слова. -Так точно вийде.
«Шлюб...» Ні.
Мені срака.
Без краплі лубриканта.
Ліз. У нормі – смішно, але не сьогодні.
Сьогодні трохи смішно.
Не сьогодні. Великий стрес. Учора приїхали мої батьки.
Тато питав: «Подружжя ґеїв цілуються наприкінці
чи буцаються кулаками?»
Браяне, спокійно.
Я трохи запанікував, але обіцяю, я опаную себе.
Шлюб.
Пішла ти, Ліз! Це не твоє діло. -Друже.
Це справа Браяна, уявного Чарлі та мене.
Моя. -Ліз, не дратуй мене!
Ти тут – просто гості.
А якщо гості – не глузливі потвори, які жеруть лохину,
ти не в тому образі.
Пішла ти! -Пройдися. Вона не варта нервів.
Пішла ти, Ліз.
Ти не зіпсуєш найкращий день мого життя, відьмо-грамарнаці.
Смачна лохина.
Як почуваєшся? -Почуваюся добре.
Нормально. Я не тому дзвоню.
Я...
Це найгірше місто в світі,
але як ти ставишся до Лас-Веґаса?
Не суди суворо, але я його страх як люблю.
Я теж.
Хотів спитати, чи ви з Мейсоном і Дейвом
приїхали б до мене на ці вихідні.
Я все оплачую. -Ого.
От чорт, ми не можемо.
Вибач.
У Мейсона в суботу шкільна вистава.
Добре, а в неділю приїхати зможете?
Можу залишитися на кілька днів. -А чому обов'язково в ці вихідні?
Та так. Мені вручають нагороду за життєві досягнення від Асоціації...
Ясно. Як я могла забути? Спочатку робота, потім усе інше.
Не так пояснив -Тату, я зайнята.
У будь-який вікенд. -Кладу трубку.
Бляха.
Ти повний невіглас, і поради твої жахливі.
Ваш пацієнт?
Ні, це мій шеф і ментор. Так.
Салют.
Поле, ти в доброму гуморі? Можна попросити про неприємну послугу?
Ні. -Що ж, байдуже.
Усе одно попрошу.
Я подаюся на викладання. -Викладання?
Ґабі, університети – це п'яте коло пекла.
Порядок такий: немовлята, мюзикли, фокуси, капуста, університети.
Про фокуси не починай. Я їздила на «Табір фокусників».
Я витягну тобі з вух таке, що ти отетерієш.
Дай вухам спокій. -Добре.
Що ти хотіла?
Попросити в тебе рекомендаційного листа.
Нащо тобі те викладання?
Бо навіть з усіма пацієнтами я маю вільний ресурс.
І ми про це говорили.
Більше викладачів, схожих на мене, – більше таких психотерапевтів.
Я не маю на увазі високих і бомбезних.
Я маю на увазі...
Чорних. -Точно.
До того ж у мене тепер є безпечний член. Тож часу повно.
Безпечний член?
Простий секс без ускладнень, який не псує тобі життя.
А Джулі...
Тихо.
Хоч вона й жінка, її можна вважати «безпечним членом»?
Авжеж.
Кльово.
Напиши собі рекомендацію, я підмахну.
А я тебе не обтяжу? Підпис теж можу підробити.
Ну супер.
Правда ж, тут прекрасно? -Дуже гарно.
Гостей небагато, всього мільйон витратимо.
Справді? -Він не завжди вловлює сарказм.
Це про всіх, хто не доганяє його жартів.
Організаторка весілля. -Привіт.
Я на хвилинку. -Добре.
Він мені подобається.
Мені теж.
Я дуже радий, що ти приїхав.
Я б не пропустив.
То ти будеш у класичному смокінгу?
Класичний смокінг є в переліку моїх костюмів, так.
Ти будеш міняти наряди?
Так, як на 16-й день народження.
Слухай, хотів тебе спитати...
Джиммі мав бути моїм дружбою, але він проводитиме церемонію,
а...
Я б хотів, щоб ти був поруч.
Ну, приємно, що ти спитав, Браяне.
Але ти знаєш, я...
я краще просто посиджу з мамою.
Авжеж. Так. Нема питань.
Сидіти під замком – нудота. Зате він завжди вдома.
Перевіряє домашку, готує вечерю.
Режим татуся.
Але ж це добре? -Так.
Віддай капелюха.
Ти сказав, щоб я наділа, бо сонце пече.
А тепер мені пече.
Добре. Капець.
Привіт.
-Я не завадив?
Ми закінчили. -Чудесно.
Можна поглузувати з капелюха?
Не раджу.
Тебе підвезти? Я з'їжджу до мами. Ти зі мною?
Ні, я на велику. А ще треба допомогти Шону.
Так. -Усе добре?
Чудово.
Добре.
Поле, поки ти не пішов у ньюзрум 40-х років...
Вибач, ти мене завжди тицяєш носом.
Думаю, настав час віддячити.
Я пас. -Нема такого варіанту.
Ой, капець.
Слухай, ти запросив Меґ у Веґас. Обпікся. Це фігово.
Але ти дав їй знати, як почуваєшся.
Роби так і надалі.
Він має рацію.
А тебе хто питав? Чи тебе?
Вихідні з Меґ накрилися через нагороду.
Але ту фігню мені можуть надіслати поштою.
Боже, тепер ти не поїдеш? Поле, тебе вшановують.
Давай я з тобою поїду.
Невдалий маркетинговий хід.
А ця лікарка, з якою в тебе С-Е-К-С?
Ти спиш з лікаркою? Боже. Вона гарна? Тобі подобається?
Ґабі підтвердила.
А ще Ґабі каже – цитую: «У неї ноги від вух!»
Ясно. -Чортова Ґабі.
Вона тобі подобається. Запроси.
Чому тобі так важко бути вразливим?
Ця твоя Фортеця самотності,
це занудство.
Інколи треба бути щирим. Наважуватися на великий крок.
Люди люблять великі кроки.
Гігантські кроки.
У тебе все? -Тільки якщо ти послухаєшся.
Тоді ми в халепі.
Я маю рацію.
Бляха, як приємно це тобі сказати.
Чуєте, люблю вас обох.
Бувай.
Перестань.
А я казала, що йому краще.
Все одно бісить.
То я бачу, ти не жартував про «Гризоту-білих-кейтеринг».
Назва ще не остаточна, але так.
Потрібні інвестори. Ти хотіла.
Ми просто жартували. А тепер ти вдаєш, що ні?
Я вдавав, але тепер мені трохи страшно.
Слухай, не бійся.
Ти заодно? -Так.
Я підтримую малий чорний бізнес.
Який бізнес ти підтримуєш?
Я й сама – чорний бізнес.
Це велика сума. Я мушу поговорити з Дереком.
Усі вгамуйтеся. -Прийнято.
Чуєш, поїзде Ді!
Що, точко Джі?
Дозволиш Ліз дати Шону 20 штук на бізнес?
Авжеж.
Він оговтався, хоч і не одразу. Ти в ділі?
Я не знаю. Я зараз така зайнята.
Ліз, пам'ятаєш свій подарунок?
Ще й камінь у це втягуєш?
Гарненький камінець.
І я такий хочу. -Ти не заслужила, «точко Джі».
Ти дала його мені після смерті мами
і сказала, що він символізує твою любов,
і ти завжди мене підтримаєш.
За минулий рік ти підставляла мені плече знову і знову,
і я дуже тобі вдячна. Дякую.
Нема за що.
Може, так нечесно,
але підтримай мене, будь ласка, ще раз,
допоможи з Шоном.
Це твій найбільш маніпулятивний вчинок.
Дуже непогано.
Ну?
Давайте.
Так! -Ура!
Клас. -Вдалося.
А знаєш, я допоможу з маркетингом. Піар. Я роблю класний мерч.
Це найкраще. Тобі не треба нічого робити.
Я все беру на себе.
Кльово. -Дякую.
Молодчина.
Ти найкраща. Дякую. -Ліз, ти топчик.
Ну? Дай руку.
Образили твої почуття? Вибач.
Дай мені камінець. -Ні.
Та ну. Не жлобися.
Ні, ти мною маніпулювала.
Привіт. -Привіт.
Хочеш зі мною поїхати на вихідні?
Коли?
Зараз.
Ти в курсі, що ти смішний?
Так.
Якщо спитають, ти запросив тиждень тому,
і то я довго вагалася.
Добре.
Дай п'ять хвилин. -Чекаю.
А ти ще у формі.
ТІА ЛЕРД 1980-2021 ЛЮБЛЯЧА ДРУЖИНА, МАТИ, ПОДРУГА
Привітик.
Ось.
Боже мій. Вони прекрасні. -Правда?
Реабілітуюся за торішнє фіаско з днем народження.
Я думав, що нам обом сподобається мегателевізор.
Коротше, з днем народження. Я люблю тебе.
Дай поправлю.
Запізнюємося. -Ні, саме вчасно.
Придумав, що казатимеш?
Зорієнтуюся на місці.
Вибачте. -Проходьте.
Ці місця зайняті?
Тату, звідки ти тут?
У Веґасі занадто жарко.
До того ж я люблю мюзикли четвертокласників.
Дейв. -Пол.
Котрий з них – твій?
Я думаю, велика сіра миша.
Тату, це слон. -Слон?
Велика сіра миша, та, яка слон. -Гарненький слоник.
Він гарний хлопчик.
Дивися: могутні джунглі.
Я знала: симпатія.
Вона не зі мною.
Ти встав!
Добре. Привіт. Покажу тобі пісню.
Чорт. Слухацькі вечірки повертаються.
Це миттєво підніме тобі настрій.
Добре.
Я розумію, чому тобі подобається.
Не ламай мені кайф від пісні. -Добре.
Дякую.
Ми крутили її в автобусі, коли їздили на матчі.
Саммер так розбуянилася, що розбила пляшку «Ґейторейду» собі об голову.
Боже, типова Саммер.
Типова. -Хай не міняється.
Коли в тебе наступний матч? -Наче у вівторок. Ану гляну.
СУБОТА, 25 ЧЕРВНЯ 2022 МАМИН ДЕНЬ НАРОДЖЕННЯ
Ой, чорт.
Забули мамин день народження.
Ні, я...
Боже мій.
Ти вчора питав, чи хочу провідати.
Питав.
Не ми забули. Я забула.
Я забула. Бляха! Господи. Чому ж ти не сказав?
Я думав, що ти пам'ятаєш, але хочеш побути сама.
Чорт! Яка ж я засранка. -Ні.
Ні, сонечко. -Ну що зі мною?
Як я могла забути? Забула...
Це просто помилка.
Доню, глянь на мене.
Усе добре.
Нічого доброго.
Еліс.
Переклад субтитрів: Олена Любенко