Привіт, дідусю.
Мейсмен. Як справи?
Я думав, що знову почую мамину голосову пошту. Як ти?
Добре. -А бейсбол як?
Класно. Я – центровий.
Ого. Дуже важлива позиція.
Це набагато краще, ніж правий. Праворуч ставлять задротів.
Не можна казати «задроти».
Не можна казати «задроти»?
Дурниці.
Зайчику, а мама там є? Даси їй трубку?
Алло. -Пол.
Поле, привіт. Це Дейв.
Меґ у душі,
але ви ж знаєте, вона зараз не хоче розмовляти.
Дейве, а можеш переказати їй, що це по-дитячому?
Радий був почути.
Я тебе теж, Дейве.
Бувайте.
Цілий тиждень Донні був як шовковий.
Але тепер він знову критикує все, що я роблю.
Що ж, Ґрейс,
професійну думку ви знаєте.
Ваш чоловік – довбограй.
Вибачте, але в нього енергія лиходія з фільму 1980-х.
За наказом сенсея він ударив би вас ногою з розвороту.
І цьому нема кінця-краю. Я роблю все.
А він тільки каву варить.
Такий: «Ґрейс, яйця рідкуваті, зате яка шикарна кава.
Ти херово випрала мої речі. Ну хоч кава – крутецька хрінь».
Вибачте, він каже «крутецька хрінь» про напій?
Іноді так і кортить скинути його дорогоцінну каву зі столу.
Отак – бум. Щоб розлилася на його химерні яйця.
Чому химерні?
Вони в нього величезні й такі...
Усе, зайва інформація. Так і зробіть, Ґрейс.
Не йому на яйця, бо це вже насильство, але так,
у раковину, наприклад. Це називається «розрив шаблону».
То що, зробити йому «бум»?
Бум. Виправити погану поведінку без наслідків неможливо.
Ви налажаєте, Ґрейс, на вас і окошиться.
А моя лажа окошиться на мені сьогодні.
Чому? Що ви накоїли?
Вибач, що займався сексом з тітонькою Ґабі.
Господи.
Чувак, вона ніколи в житті не називала мене тітонькою Ґабі.
Нащо ти це сказав? Щоб вона ще більше ніяковіла?
Ні. Просто вирвалося.
Я вже піду.
Зачекай. Будь ласка. Просто...
Єдиний спосіб отямитися для нас –
це щира розмова. -Так.
Я не хочу слухати про те, як ти оскверняв Ґабі.
Секунду. Ми оскверняли одне одного.
Саме так. Вона не цуралася брудної роботи.
Ти ж мене знаєш. Думаєш, я не мала права голосу?
Думаєш, не встояла перед його харизмою і шармом?
Глянь на татове лице. Видно, що в нього було всього... скільки?
Дві-три жінки максимум.
Таке лице. -Гаразд.
Ой, гаплик. Добре, Ґабі, твоя взяла.
Тепер і ти мене бісиш. Подзвонити твоїй мамі?
Так, оце мені не подобається. Анітрохи.
Ми з татом поговорили й вирішили, що це була величезна помилка.
Цілковита правда. Ми обоє були у вразливому стані, і...
Ні. -Добре.
І це нічого не означало. -Нічогісінько.
Уточню: ти трахав жінку, яка для тебе – порожнє місце,
а для мами була важлива, в маминому ліжку?
Це й моє ліжко. Чи привезли його з будинку її дитинства? Так.
Чи то подарунок від діда після смерті баби? Авжеж.
Але то було не тільки її ліжко. Моє теж.
А ще не все було в ліжку.
Стоп, зупинися.
Стоячи теж було, трохи. -Господи.
Піду поригаю.
Так. Логічно. Можна зрозуміти.
Ти здурів чи що?
Ми обіцяли бути щирими, а стоячи теж було.
Побачимося на роботі.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Як їсти цю хрінь?
Ніколи не їв «Фан Діп»?
Ніколи.
Нагрібай солодке сипуче паличкою,
а потім згризеш паличку.
Без базару? -Так.
А чому я плачу тобі цукерками?
Бо ти бідна, а я люблю цукерки.
Саммер кличе ввечері на свою дурну садову тусу.
Що таке «садова туса»?
Це як «алкогольні посиденьки під мостом»,
тільки всі прокрадаються в «Сади Кіннелоа» і накурюються.
Саммер уміє давати назви.
Може, й піду. Усі, кого я знаю, роблять, що хочуть.
На тому тижні до мене на пляжі підійшов хлопець з універу,
розпитував, у якому коледжі я вчуся, і явно клеївся.
Може, треба було поїхати до нього на мопеді «Веспа».
Навіть не жартуй про секс із хлопцями на «Веспах».
Це їстівне?
Смачна паличка.
Ти єдиний нормальний дорослий у моєму нинішньому житті.
Так. Тато поводиться тупо як придурок.
Може, попустиш йому віжки?
Ви, молодь, думаєте, що тільки у вас є проблеми.
Твоєму татові зараз дуже непросто.
Як і всім.
Не все крутиться навколо тебе.
Я такого не казала. -Що...
А ти казав, що ці розмови – щоб випускати пару всіх моїх турбот.
Капець. Не знаю, що тебе в дупу вкусило, але це хріново.
Добре. Вибач.
Я був...
У мене зараз своя безвихідь.
Ти тут ні при чому.
Не йди. Якщо ти підеш, я почуватимуся гівнюком.
Бувай.
Умієш ти, Поле, обходитися з жінками.
От лайно.
Невдалий одяг для ходіння.
Думаєш? У мене пріє дупа.
Я надіявся поговорити, поки ти не пішов.
Вибач. У мене жорсткий графік тренувань до весілля.
Ще кілька тижнів – і я завжди буду без сорочки.
На роботі й у ресторанах теж.
Я вже й не трахаюся без сорочки.
Чарлі, я вже говорив з Браяном про свою поведінку на вечірці,
але й тебе хочу перепросити.
Усе добре. Джиммі, ми тебе любимо. -Так.
До речі, весілля буде раніше.
Наступний місяць нам обом підходить для відпустки на роботі.
До того ж поспіхом
ми забудемо запросити людей, яких не любимо.
Бена.
А ще слухай. Зупинися на хвилинку.
Ми обіцяли, що одружимо один одного...
Ура.
...але я впевнений, що тобі зараз не до пишних промов
про шлюб і кохання.
Ти жартуєш? Я з величезною радістю.
У мене все буде люкс, як у тебе на нашому з Тіа весіллі.
Я вже вертатимуся. Бо кров зі стегон просочується крізь штани.
До зустрічі. -Добре.
Бувай. -Бувай, друже.
От і сказав: «Не хочу, щоб ти нас одружував».
Помовч.
Бувай! -Бувай!
Триндець. -Та нічого.
Таке питання. Як тобі мистецькі виставки?
Це смерть.
Ясно. А піти зі мною на виставку не хочеш?
Так, я за кермом. Надмірний ентузіазм?
Так, але це наш формат. Частина бренду.
У нас є бренд?
Класно, що є бренд.
Але тут така справа.
Ніко запросив мене на свою виставку, і мені дуже потрібна підтримка.
І як він малює?
На його картинах щось зображено
чи на них просто якесь буе?
Деякі – «буе», а деякі типу «норм».
Привіт.
Ліз, твій таріль з барбекю.
Дякую.
Шоне, хочеш з нами на художню виставку?
Там картини?
Деякі – «буе», а деякі – «норм».
Думаю, тобі зайдуть.
Я не можу привести білу багатійку на виставку
без темношкірого балансу.
Ні слова більше. Я в ділі. -Дякую, друже.
А інші темношкірі друзі беруть мене з собою без балансу.
Ліз, у тебе немає інших темношкірих друзів.
Без варіантів. -Я знаю.
Але я дуже хочу їх мати.
Так.
Привіт. -Привіт.
Вичищаю залишки блювотиння з клавіш.
Як бачиш, «до» не працює.
Що вже тепер? У найгіршому разі
доведеться викинути рояль.
Я маю дещо повідомити. -Кажи.
Думав, відбудуся запискою.
Машини не бачив.
Стоп, вибач. А де машина?
Не знаю.
Не зрозумів?
Може, Еліс узяла?
У неї немає прав.
Еліс!
Ти вдома? Еліс!
Це погано.
Не бійся. З нашим собакою таке недавно було. Вона в тебе чіпована?
НІКО ФІЛДС
Так.
Тут так солідно.
Скажи? До того ж тобі треба перепочити від білих багатіїв.
А парковка безплатна?
Свято тривало недовго. -Так.
Чорт.
Що? -Дивіться.
Он там, ті жінки. -Тут?
Давні подружки Ніко. Мене вони не дуже люблять.
Тоді вони дурні. Кого ненавидіти найбільше?
Покажи непомітно. У мене є лазерна указка.
Не знаю. Важко вибрати. Вони всі паскуди.
Думаю, ця найгірша.
Ой, перестань. -Чого?
Жахлива лярва. -Лярва.
Вона перемиває тобі кістки.
Скажи?
Мабуть, така:
«Підкачана дупця, зріст метр вісімдесят, докторка наук.
Уся така зволожена, вся... після якісного сексу».
Думаєш, вона тебе обзиває «зволоженою»?
Я сказала, що вона сука, а не сліпа. Ти неуважний.
Добре.
Люди, дарма ми прийшли.
Ніко тебе запросив.
Взагалі-то ні.
Раніше ці виставки
були таким стресом, що він зривався.
Я хотіла знати, чи з ним усе добре.
Побачити, як він.
То ти співзалежна. Ясно.
Що? Ти не знаєш мого життя. І мене не знаєш.
Тут стає гаряче. Я відійду на п'ять хвилин.
Ой, та ну.
Слухай, Ліз. Я зараз дуже вразлива,
а в тебе ще будуть можливості вказати на мої вади,
але зараз мені потрібна безмежна підтримка,
і щоб ти зробила мені один-два компліменти,
якщо я здаюся розгубленою.
Прийнято. Я буваю гадюкою.
Ось чому мої друзі – камінці.
Я дуже вдячна, що ти прийшла.
Ми з Ніко після розлучення не бачилися.
А що як він розізлиться?
І буде грандіозна сварка на людях?
Ти така красуня.
Як чудово. Ти швидко вчишся.
У дівчини гарний прес.
Тільки голови нема.
Я б віддала голову за такий прес.
Так, Джиммі. Що встругнув?
Чого зразу встругнув?
Бо ти робиш багато дурниць.
Це правда. Але, може, цього разу я дзвоню просто так.
Справді?
Ні. Я загубив дитину. І машину.
Ти з нею сьогодні бачився? Де вона може бути?
От холера.
Поле, ти не мусив їхати. Це зовсім поряд.
Мусив. Уся та «Садова туса»... Це я винен.
У цій ситуації Джиммі – це я.
Хто? -Бовдур.
Ну авжеж.
«Авжеж»? Серйозно?
Я сердився на дочку, а зло зігнав на Еліс.
Тяжкий гріх для психотерапевта.
Перестань. У тебе був невдалий день. У мене таких багато було.
Якось порадив пацієнтці знімати стрес мастурбацією, а не медитацією.
І те, і те допомагає.
А чого тут Кевін?
Це моя машина. А якщо цікаво, чому я на задньому сидінні,
то це проблема самооцінки. -Думаєш?
Він був у мене вдома, бо хотів мені щось повідомити.
Що саме? -Забудь. Уся увага на Еліс.
Там щось погане?
Ні. Ні.
Погане.
Давай. Розказуй.
Добре. Я не хочу, щоб ти нас одружував.
Чому, бляха, ти мені тільки зараз кажеш?
Ти сам просив. Джиммі, на наших заручинах ти зірвався.
А ціле весілля нізащо не протримаєшся.
Нічого я не зірвався, ясно?
Чорт! Так, я зірвався. Гаразд. Чорт!
Друже, вибач. У цьому немає нічого страшного.
Поле, це ж не страшно, правда?
Я думав, ви найкращі друзі.
Ого, ця картина вам огидна.
Ні. Це вираз огиди до себе.
Насправді мені дуже...
зайшла ця картина.
Я – Алія. Власниця галереї.
Клас. Я Ґабі. Дуже приємно. -Приємно, Ґабі.
А за що ви себе картаєте?
Та просто ставлю потреби чоловіка, стосунки з яким у минулому,
вище турботи про себе.
Дуже знайомо. -Розумієте?
Якщо це допоможе, я постійно рятую всіх мужиків-бідолашок.
Навіть якщо вони опираються.
А іноді й грабують.
О, ні. Оце хріново. -Так.
Ти ходяче нещастя. -Дуже дякую. Рада чути.
Ну, піду подивлюся, чи цей художник взагалі прийде.
Рада знайомству. -Взаємно.
Побачимося. -Авжеж.
Ця – буе. -Та перестань.
Де ти була? -Тут. Знайшла нову подругу.
Це вона?
Перестань.
Вона тебе хоче?
Ще не знаю.
Мабуть, вони там, біля альтанки.
Думаєш, він ще злий на мене?
Минуло вісім хвилин. Мабуть, уже все забув.
От срань. -Боже. Це павич?
Цих істот у парку повно.
А що значить, коли вони так розпушують пір'я?
Не пам'ятаю. Хочуть нас чи то атакувати, чи то трахнути.
Не знаю, що краще.
Нам треба якось відвернути увагу.
Я зголошуюся добровольцем.
Байдуже, якщо втрачу око. Аби ти пробачив.
Я знаю, що облажався. Але... Я так чекав цієї церемонії.
Вибач. Я не можу.
Я просто... хочу, щоб цей день був ідеальний...
Вибачте, стало нудно.
Ясно. Ходімо.
То як там пошук роботи?
Не краще за цей крабовий пиріг. На смак – гівно. Покуштуй.
Чудова реклама, Шоне. Я пас.
Я б краще приготував.
Я б охоче взявся за кейтеринг,
але в Пасадені вже мільйон таких фірм.
Але в тебе є перевага. Ти не тільки добре готуєш.
Усі мої друзі-сноби так і мріють промовити:
«Нас годує чорний юнак-ветеран. Моє відкриття. Неймовірний».
І багатьох снобів ти знаєш? -Це мої люди.
Народ.
Назву фірму «Гризота-білих-кейтеринг».
Я інвестую.
Бачите цю картину?
Буе.
Це я.
Норм. Так. -Норм.
Бісові павичі.
Народ, я ж казала, без наркотиків. Це зло.
Привіт, Саммер. -Вітаю, містере Лерд.
Еліс тут?
Вона не прийшла. Тупо. Запальну вечірку пропускає.
Справді? Тут хлопець розв'язує кросворд на телефоні.
Слухай, куди вона поїхала?
Не знаю. Вибачте.
Вона бреше.
Так. Поле, я знайомий з Саммер. -Ага.
Добре.
Тут така справа.
Я не боявся, коли думав, що Еліс з тобою.
Вона взяла машину, але й це не турбує.
Чому? Бо вона вміє водити.
Я навчив, щоб їй дали дозвіл.
Але водійських прав вона не отримала, бо мама потрапила в ДТП.
Треба було її примусити,
але я був не в стані.
Правду кажучи, все було простіше, коли я був байдужий і заціпенілий.
Але зараз я уважний.
Моєї дитини тут немає, а я за неї тривожуся.
То може, підеш мені назустріч і скажеш, де вона?
Поїхала в універ.
Чорт. Вона казала, що познайомилася зі студентом на «Веспі».
Тільки не на «Веспі».
Я їй те саме сказав.
Скинула його адресу.
Щоб ми знали, де це, ану ж він її вб'є
і треба буде знайти труп. -Ясно.
Так. Тепер я стресую.
Обійдуся.
Ходімо.
Ви знаєте Люка? Він тут?
Не намагайся трахнути вчительку англійської.
Тобі треба забути про неї.
Це ж я. Ви не бачите?
На наш захист, у неї трикутна голова.
Назва картини – «Муза на кушетці».
Я психотерапевт. Куди садять психотерапевти?
На кушетку.
А ще я муза. Роздаю натхнення направо і наліво.
Я муза скрізь, куди не глянь. -Ага.
Привіт, Ґабі.
Привіт, Ніко.
Вітаю. Дуже приємно познайомитися. Я Ліз. Я так багато про вас чула.
Що? Не так багато. Нормальну кількість.
Точно. Винна. -Я Шон.
Привіт. -Читав про вас на табличці.
Радий знайомству.
Ходімо. Я краще за тебе відчуваю, коли треба йти.
Знаю. Це не моя перевага.
Незручно. -Так.
Мені було складно: я хотів, щоб ти прийшла, але думав, не погодишся.
А мені було складно, бо мене не запросили, а я все одно прийшла.
Добре, що прийшла. Без тебе було б не так.
А ще я хотів показати, як я виріс.
Я тобою пишаюся.
Піду спілкуватися.
Спілкуйся. З усіма гостями.
Боже. Ці підлітки такі молоді.
Порівняно з нами всі молоді.
З нами? Ми не однолітки.
Ось. Хлопці, я хочу налякати цього пацана до всирачки,
тому вдаваймо страшних поганців.
Ти – слабка ланка.
Знаю. Я себе накручував.
Ти Чет?
Де Еліс?
По-моєму, твої тато з дідусем прийшли.
Боже. Як ви мене знайшли?
Потім поговоримо. Ходімо.
Я адвокат. Вона неповнолітня, ти знав?
Ні. Ти сказала, що тобі 19. -Так. А їй 12.
Що? -Мені не 12.
Поле, ти йдеш?
Я ще не закінчив його лякати.
Тепер закінчив. Добраніч, Чет.
Вибачте. Дякую.
Ігристий сидр?
Безалкогольний івент.
От западло.
Вибачте. Але... Гляньте на нього.
Він не просто в нормі. У нього все класно.
А тебе це злить?
Так. Поясни йому.
Вона лютує, Шоне. Чому ти цього не розумієш?
Шоне, я вкладалася в нього. Вісім довгих років.
Вісім, Шоне.
Ми розходимося, і він вирішує стати великим молодцем?
Тепер усе ясно. Цілком логічно.
Ти не розуміла, чому я зла, але підтакувала?
Люблю тебе.
І я тебе. -Дійшло. Ніко – мудак.
Ніко – мудак.
Ні, Шоне. Ніко – чудова людина.
Так, Шоне, а ти дурник.
Я на п'ять хвилин. Або й на десять.
Що зі мною? Я маю радіти, що він пішов уперед.
Не можна все життя бути дріб'язковою сучкою.
Один вечір можна.
Усім привіт. Дуже дякую, що сьогодні завітали.
Щиро, від душі. Це так важливо.
Друзі, колеги, близькі, люди, які принесли гаманці.
А особливо ті, завдяки кому я зараз тут.
Чорт.
Вона щось казала в машині?
Ні. Ані слова.
От халепа. Знаєте, мій батько був грубуватий і всіх залякував.
Не може бути. -Та ти що.
Мені б нізащо не спустили таку фігню, яку сьогодні встругнула Еліс.
Яким буде її покарання?
Ніяким. Джиммі ніяк її не покарає.
Та ну. Звідки впевненість?
Звідти.
Ти так багато разів лажав,
що думаєш, ніби не маєш права ні на кого злитися.
Боже. На нього глянь.
Він тебе збісив, а тепер цмулить твоє пиво.
Хороше пиво. Це індійський пейл-ель?
Бум.
Бум?
Так, бум.
Бум? -Ага, бум.
Слухай. Ти мене образив. Мені потрібен час.
Гордишся собою? -Завжди.
Добраніч, Браяне.
Добре. Так.
А можна... -Добраніч.
Гаразд.
Бум? Хто таке каже?
Так. -І як відчуття?
Чудові. Але тільки тому, що я знаю: ми помиримося.
З Еліс інакше. З нею напружені стосунки.
Тим більше.
Гучні слова, Поле. Як там справи з Меґ?
Повний триндець.
Співчуваю.
Я б усе віддав, аби знову бути її татом. У вас із Еліс є ще шанс.
Тільки не будь боягузом.
Закрути гайки. Вона оцінить.
Не оцінить.
Може, й ні.
Зате ти будеш собою задоволений.
А знаєш чому? Бо це твоє завдання.
Але так. Що я можу знати?
Хтось має відвезти мене додому.
Тут більше нікого нема.
Згодишся й ти.
Піду попрощаюся.
Ми з тобою. -Дякую.
Якби не ця людина, мене б тут не було.
Може, це банально, але вона – моя муза.
Як за командою. -Ти про мене?
Сонечко.
Мені трохи ніяково.
Але Ніко сказав, що на цьому полотні зображено мене.
Готова йти?
Ще ні. -Ой-ой.
Ніко. Салют.
На тій картині – я.
«Муза на кушетці» – це я. Дивіться. Що це?
Гляньте. Це плямка ластовиння,
про яку ти знав, після всього того сексу, яким ми займалися. І...
Ліз, трошки допоможи. -Зараз.
Веснянка. Та веснянка. Я.
Веснянка тут. Веснянка там. Тут. І там! На тій картині – я!
Аліє, мені шкода, що ти побачила мене такою.
Ти модна, кльова, і прикид у тебе відпадний,
і сережки – усе в тобі очманіти яке круте.
Добраніч. Дякую. -Гадство.
Знаєте, це негарно, але я не втримаюся.
Не треба.
Я не висміюю – можливо.
Ні. -Він любить пальці в дупі.
Усе. -Я стільки всього робила, і це теж.
Стромляла пальці,
Приємно було. -він це любив.
А іноді й два пальці в задній прохід,
і він просив: «Ще, о, ще». -Дякую. Вибачте. Чудова виставка.
Чудова. Ви всі просто... космос.
Художник задньопрохідний.
Привіт. Щось ти довго їздив.
Та довелося
заїжджати на три заправки, щоб знайти Полу «Фан Діп».
Він тепер як наркоман. Усе торочив про ті палички.
Це я винна. Мабуть, сьогодні в усьому винна я.
Вибач. Цього більше не повториться.
Не повториться. Щонайменше два місяці. Бо тебе покарано.
Покарано? Та ти жартуєш.
Побачиш.
Ти не можеш посадити мене під замок. Весь минулий рік ти був у прострації.
Знаєш що?
Може, й так. Але я сплачую рахунки, тому й правила встановлюю.
Віднині ти ходиш до школи, на футбольні тренування,
а потім вертаєшся додому. І все.
Я на тижні йду на «Японський сніданок».
Нічого, вдома поснідаєш.
Це попгурт, дурко.
Яка іронічна назва. Мабуть, прекрасний гурт.
Так і є, чорт забирай. Мама ніколи б так не зробила.
Зробила б.
Вона б зробила. Ти, бляха, знаєш.
Я тебе, бляха, ненавиджу!
А я тебе, бляха, люблю!
Переклад субтитрів: Олена Любенко