Іноді я роблю повсякденні справи,
і тут раптом якийсь звук. Чи запах. І я знову там.
І я не кажу, що це спогади.
Я кажу, що я, сука, реально туди переношуся...
мордую тих людей.
Такі флешбеки, як ти описуєш, дуже поширені.
Так наш мозок обробляє травму.
Ага, мій мозок – свинюка.
Твій мозок – ціла зала засідань, повна свинюк.
У тебе там є свій суддя. Свій критик.
І той кадр у кутку, який підбурює: «Поїж гострих крилець»,
хоча ти від пуза повечеряв. Ненавиджу провокатора.
Щоб рухатися вперед, тобі доведеться...
Вибач.
Тепер у голові – самі гострі крильця.
Доброго ранку. Що ви тут?
Працюю над собою, як ви й радили.
І як просувається?
Повна кабзда.
Я щойно розповів дочці про Паркінсона.
І як пройшло?
Вона прилетить наступного тижня і подбає про найкращий для мене догляд.
Тому трохи кабздувато.
Зате ти дивишся в очі болю.
Це важливо.
Бо якщо не зустрітися з болем,
то згодом він повернеться і схопить тебе, коли найменше чекаєш.
Ти це мені чи Шонові? -Я розмовляю з Шоном.
Ти дивишся на мене. -Куди хочу, туди й дивлюся.
Ти чудово працюєш, малий.
Дякую.
І досі до Шона.
Такий несамостійний. Господи.
А це вже, Поле, ти адресував мені. -Ага.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Вжух.
Вибач. Ти мені подобаєшся, Ріку,
але погляд в очі такий театральний.
Я ніби в рекламі парфумів.
Усе добре. Можна послабити.
Добре, давай. -Так. Гаразд.
Ти в порядку?
Я пирхнула, а я так ніколи не роблю.
Вибач.
Може, поцілуєш мене в шийку? Я таке люблю.
Поцілуй. -Добре. Тоді до шийки.
Переходь до неї.
Подобається? Так? -Ні.
Вибач, це не через тебе. Я подумала про те, які огидні бактерії на губах.
Думаєш про це, і така відраза здіймається,
бо там ціла екосистема.
Дуже тобі дякую.
Ого. Гаразд.
Ви потиснули руки?
Так. Зазвичай я таке приберігаю на момент після сексу.
Який гарний жест.
Можна репліку? Я пишаюся тим, що ти подзвонила саме мені.
Інші мої дівчата знають Ніко.
Не можна, щоб він дізнався, як я
пропускаю всіх тих хлопців через ліжко.
Я почула тільки те, що я одна з твоїх дівчат.
Такий красень.
А в мене...
Чому нема жіночого відповідника до «не встав»?
Бо «збуджена» – це тепер про стероїди.
Чорт, ну що це зі мною? -Нічого.
Ти пробувала ранковий секс. А хто ним займається вранці?
Ти ж не намагаєшся оженити його на собі.
Гаразд.
Ліз мене знову забере.
Ліз.
Вона мене вздрючила в сирній крамниці.
Що ти вкладаєш у поняття «вздрючити»?
Лізти з розмовами до людини, яка тебе уникає.
Ні.
Привіт, Поле. -Привіт, Ліз.
У мене для тебе дещо є.
Для мене?
Желейні ведмедики?
У тітки кузини моєї інструкторки з пілатесу – Паркінсон.
Вона каже, вони дуже допомагають від тривоги й тремору.
Якщо це науково доведено.
«Штиноделік».
У найкращому разі допоможе.
У найгіршому ти трохи покайфуєш і купиш собі ще один капелюх.
Тільки не мішай з алкоголем,
бо виригаєш.
Слухай, Ліз. -Що?
Ще одне.
Не вздрючуй мене більше.
Але...
Що він вкладає в це поняття? -Не знаю,
але він так упевнено морозить.
Ого. Купив-таки нарешті.
Розказуй.
Тепер ми відреагуємо коректно. -Авжеж.
Я освідчуся Чарлі!
Ура!
Я тобі вірю!
Клас. Ти моногамна шльондрочка. Ух! -Так-так.
То як ти це зробиш?
Я кудись запрошу всіх наших друзів,
а потім запитаю перед ними.
Так. -Ага.
Якщо каже «так» – вечірка-сюрприз на заручини.
А якщо скаже «ні»? -Тоді всі друзі будуть поряд
і втішать мене.
Так чи так, а я – в центрі уваги.
На жаль, наш будинок затісний для вечірки.
Якби ж я знав людину з будинком, розумієте?
Чому ти не запропонував у нас?
Не знаю. У цьому домі зараз не надто святкова атмосфера.
Чесно кажучи, я ще не готовий відкривати наш будинок для людей.
Але в нас уже краще.
У нас? «У нас» – це в кожного окремо як індивіда
чи «у нас» як в одиниці «татко-дочка»?
Бачу твій вираз. Дарма сказав «татко».
Батько. В одиниці «батько-дочка».
Дійшло. Тобі не подобається слово «одиниця».
Ніт. -Ясно.
Ви з мамою часто влаштовували вечірки. Мама їх так любила.
Мамою соромиш?
Гаразд. Вечірка то вечірка. -Справді?
Ого.
А як проходять вечірки-сюрпризи на заручини?
Ось як усе буде.
Чарлі думає, що вечірка – на честь твого звання «Психотерапевт року».
Ого, здуріти. А як його присуджують, Брай?
Саме тому й здуріти. -Ага.
Він думає, я прийду раніше, щоб тобі допомогти. Значно краще.
Він заходить, і це твій сигнал – сідати за рояль.
А потім ти починаєш грати.
Чудово. -А я заспіваю нашу пісню.
«Ти такий прекрасний». -Дякую, а яка пісня?
«Ти такий прекрасний».
Ти пожартував, а я не викупив.
Я сам не свій. Перенесемо?
Ні. В тебе паніка.
Дихай, Брай. Глибше.
Усе завжди по-твоєму, так?
Бачиш? Ось чому ти – Психотерапевт року.
Це я. -Так.
Хтось помітить, якщо я пропущу вечірку?
Ну чого ти?
Та різні старі вічно допитуються, чим я заробляю.
І що? -Ну так.
Я ж тимчасово безробітний
і живу в свого психотерапевта біля басейну,
бо через вибухи люті потрапляю в тюрму.
А як у тебе справи, Еліс? Як твоє літо?
У мене мама загинула, тому я все літо кричала й ридала.
Цікаво. А ми їздили в Мейн. -Ага.
Усе одно приходь.
Якщо хтось поставить незручне питання,
я просто зміню тему. Я тебе прикрию.
Добре.
Іди вдягайся. -Я вдягнений.
Піду вдягнуся.
Ну хто так рано преться на вечірку?
Привіт. Ви прийшли перші.
Не хотіли потрапити в затор.
Я поспіхом робила зачіску,
щоб знову почути цей жарт.
Та ну. Я ще так не жартував.
Правда ж, Джиммі?
Не хотіли потрапити в затор.
Хтось же має починати вечірку.
Заходьте.
Бачиш? Джиммі верне від цього жарту.
Через тебе він посумнішав. -У мене такий вираз. Заходьте.
Ох.
Тату.
Ого. Ти така... прекрасна.
Дякую.
А ти можеш зупинитися, не перебравши міру?
Ти схожа на принцесу. -Та за що?
Ходімо вип'ємо. -Гарнюня.
Привіт, Ліз. -Привіт!
І чоловіче Ліз.
Ти відпадна. -Їй це не подобається.
Ти схожа на принцесу.
Боже, дякую. -Якого хріна?
Майже всі запрошені погодилися. Лише два «ні». Бернадетт Пітерс...
Вони незнайомі. -Ясно.
Усе одно це ранить.
А друге «ні» – від Пола.
Каже, в нього сьогодні важливі справи.
МЕҐ
ПРИЛЕЧУ ЗАВТРА О 13:00. ЇДУ В ОФІС
БАГАТО СПРАВ ПЕРЕЛІК
НЕВРОЛОГ -ДОГЛЯД
ТРУДОТЕРАПЕВТ -ГРУПА ПІДТРИМКИ
ШТИНОДЕЛІК
Попалися.
То що поробляєш, Шоне?
А як жилося в сімдесяті?
Серйозно? -Так.
Що ж, пристебніться,
бо в цього хлопця був перманент.
Я був на стилі.
А ще ми не пристібалися. Така правда життя.
Усім було наплювати.
Цукерки номер один у країні були у вигляді цигарок у пачці.
Дітлахи від них шаленіли.
Це було неймовірно. Я їздив на моцику.
Джиммі! -Привіт.
Джиммі.
Привіт! Нічого собі. -Привіт.
Сто років не бачилися. -Це правда.
Так. Ми тебе з похорону не бачили.
Еріку. Вибач. Він дурний. Як ти?
Непогано.
Рада це чути. -Справді?
Ви з Тіа були така дивовижна пара. -Саме так.
Дуже радий вас бачити. -Я вас теж.
Ніко теж тут? -Ми розлучилися.
О, ні. О, ні, ні.
Ні. Ні. -Ні. Все добре.
Слухайте, забагато «ні».
Забагато. Ми в порядку. -Ні.
Вона так тебе кохала.
Ви були такі класнючі.
Ви з нею просто-таки надихали мене.
Ти ба. Треба повторити.
Ще текіли, будь ласка.
Дайте дві. Думаю, я не був готовий до вечірки.
Люди – кінчені дебіли.
Мене можеш у цьому не переконувати.
Минулого тижня було побачення з трьома, і всі гаряченні, як лайно.
А в мене на жодного по-жіночому не встав.
А я намагалася вигадати термін.
Учора ми їли мексиканське,
і я вигадала «гуакнути тако».
Ой, ні. Не подобається.
Слухай, може, я стала асексуальна.
Ти ж розумієш, що це повна дурня? Лібідо мінливе.
На, сонце.
Дереку, пам'ятаєш, як я хотіла весь час трахатися?
Так. Молоді ми були.
А тепер моє віконечко для сексу – між 15:00 та 15:20,
і Дереку треба в цей день мене не вибісити.
Ясно. -Таке нечасто буває.
Думаю, це Чарлі.
Нам сховатися? -Це не такий сюрприз, чоловіче Ліз!
Я думав, ти сьогодні зайнятий. Чому ти прийшов?
Не знаю. -Ясно. Заходь.
Давай.
Дивіться, хто до нас завітав.
Вона хотіла мене вбити. -Хто?
Вона хотіла мене вбити.
Ліз, можна тебе...
Я не... Привіт. -Нє. У-у.
Я не хотіла вбити. -Ясно.
Добре. Заходь. Не бійся.
Іди зі мною. -Я пішов.
Не йди. Заходь. -Можеш залишитися.
Ні, я... -Зайди.
Залишайся. Перекусимо. -Бери тарілку.
Так. Візьмемо тарілку. -Господи.
Дереку, з 15:00 до 15:20 – це дуже вузьке вікно.
І не кажи.
Джиммі.
Бен! Привіт, Бене, Бене.
Які міцні обійми. -Цсс. Мовчи.
Знайомий з моєю новою дівчиною, К'ярою?
Ніт.
Привіт. Ого. Здрастуй. Дуже приємно.
І як ви уклали цей значущий союз двох душ?
Кумедна історія.
Знайомство в церкві.
Таки кумедна історія. Правду кажеш.
Радий бачити, К'яро. Вперше. За все життя.
Приємно познайомитися.
Ми заздримо вашому шлюбові.
По правді, нам з Кім легше від того, що цей рік позаду.
Він був для нас складний.
Такого точно не буває, коли в сім'ї є психотерапевт.
Ти здивуєшся.
Не віриться, що раніше я так розслаблявся.
Тепер трава міцніша, ніж у сімдесяті.
А це що за хрін?
Давай знімемо.
Набагато краще. -Так.
Мене так сушить.
Що тобі принести попити?
Фруктовий лід? -Принеси Полу фруктовий лід.
А якщо в них тут нема? -То сходи до нас і принеси.
Мій смачненький?
Добре.
Той офіціант – придурок.
Ну що? Як тут наш Чіч?
Не дуже.
Ти теж винен.
А я чого?
Нарадив сказати Меґ, що в мене Паркінсон.
Вона прилетить завтра, брати догляд за мною в свої руки.
Я хотів проводити з нею більше часу,
але вона зайнята.
А тоді я сказав їй, що хворий, і вона все покинула,
бо почувається зобов'язаною.
Це емоційний шантаж.
Як твоє освідчення Чарлі перед усіма цими людьми.
Ні, тут не емоційний шантаж. -Ага.
Чи ні?
Це не не те.
Бачиш? -Боже мій.
Чого ви рего... -Вибач.
Вибач. Я теж з'їла ведмедика.
Господи.
Ні. Пам'ятаєш? Ми говорили.
Краватки – щоб носити, пам'ятаєш? Ми багато говорили про краватку.
Я люблю текілу зі спрайтом.
«Маргарита» для бідних? -Так.
Ґабі! Привіт. -Так.
Освіжити напій? -Ні,
мені вже пора зав'язувати.
Моя подруга, К'яра.
Вітаю. -Привіт.
Вона мене виручала у важкі часи.
Я була секс-працівницею.
Ми багато грали в «Уно», бо не було ерекції.
Це ж треба.
А ще дивилися «Топ-шеф». -Це правда.
Я відійшла від справ. Тепер за все платить Бен.
Бен? Хочеш сказати, що в тебе по-жіночому на нього стоїть?
Тобто зволожується персик?
Оце класно. Це...
Ліз! Зволожується персик.
Те, що треба.
Хіба не милі? -Занадто.
Я ж казала, старі люблять говорити про себе. Це як...
Що?
Зупиніться.
Ой-ой, зупиніться. -Якого чорта?
Пахне так, наче ти п'єш.
Та тут нічого такого, тату. -Он як?
Господи. Ти в порядку? Водички налити?
Що сталося?
Я розумію, ти намагаєшся здаватися крутою
перед Шоном. -Я не намагаюся.
Я не намагаюся здаватися крутою перед Шоном.
Сонечко, янголятко,
я знаю, ти думаєш, що він прекрасний...
Я чув.
Чув, коли ти шепотіла.
Гаразд.
Чуєш? -Що?
Що ти їй сказав?
Спитав: «Як швидко ти вибіжиш нагору сходами?»
От молодець.
Так. -І що це було?
Не знаю.
Якісь проблеми?
Багато дурних людей підійшли до мене на цій тупій вечірці
і сказали, що... ми з Тіа були ідеальна пара.
Ґабі, це неправда.
Наприкінці ми сварилися через усе на світі.
Коли я поїхала до мами, ти забув забрати Еліс зі школи.
Я не забув! Я запізнився. Перестань казати, що забув. Запізнився.
Джиммі, ти навіть не знаєш, що коїться в цьому домі.
Ти зациклений на роботі.
Класно було б, якби я могла хоч раз кудись піти.
Наша пісня гарна й нова? То йди на роботу. Господи.
Не верещи.
Ґабі, я почуваюся самозванцем.
Даремно.
Ми з тобою знаємо, що не буває ідеальних стосунків. Так?
Це наш заробіток.
Усе було гівняно, багато місяців до смерті Тіа.
Мені прикро, що ти така нещасна. Дуже прикро.
Але мене задовбало бути винним у тому, що ти не задоволена життям.
Мене теж задовбало.
На останній вечірці вдома у неї був такий вираз обличчя.
Бляха, я його бачив.
Думаю, Ґабі, вона мене розлюбила.
Не знаю, чи я їй хоч подобався.
Вона думала мене покинути.
І це на підставі якогось там погляду? Чувак, ти серйозно?
На підставі погляду. Гіршого я в житті не бачив.
Слухай. Я знаю, що у вас був складний період. Я в курсі.
Але вона не думала тебе кидати. Я б знала.
Вона б не сказала. -Сказала б.
Бо знала, що ми близькі. Тобі не сказала б.
Ти маєш слухати, що я кажу. Серйозно. Тіа тебе любила, чорт забирай. Чесно.
Доведи.
Як це можна довести?
Отож.
Ти так поводишся, наче це погано – сподіватися від дітей підтримки.
Та ну нафік. Я напишу старшенькому, Меттью.
«Мене накриває від смутку. Якщо не передзвониш, я розізлюся».
Надіслати.
Відхилити.
Ловкий хід.
Я підтирала їм гузки, перевіряла домашку,
висиджувала їхні нескінченні нудотні бейсбольні матчі.
Люблю бейсбол.
Бейсбол – це жахіття.
Я їх підтримувала, тому хай тепер підтримують мене.
Я заслужила.
А я не заслужив.
Вона була маленька, коли ми з її мамою розійшлися.
Я мав її підтримувати, але не склалося.
Бачу, ти накосячив.
Та все одно вона тебе не кидає в біді.
На твоєму місці я б не жаліла себе, а відчувала вдячність.
Так.
Добре. Розібралися.
Треба з'їсти щось хрумке зі смаком сиру.
Дереку?
Хто такий Дерек? -Офіціант.
Дереку?
Це я. Хочеш про це поговорити?
Ні. -Кльово. Я теж не хочу.
Ясно. Ця пісня тебе точно розвеселить.
Чарлі, нарешті ти приїхав!
Затримався купити Джиммі листівку.
Як мило.
Ой. А що діється?
На все свій час.
Де цей клятий Джиммі?
Хей-хо. Поїхали. Готовий?
Джиммі, пора. Шоу починається.
Я тут.
Добре. Нехай.
Чарлі,
сьогодні свято,
але не те, про яке ти думаєш.
Усе. Готовий?
Почали.
Ти такий прекрасний
Трохи швидше. Друже, не спи.
Для мене -Для мене
Ти такий прекрасний -Ти такий прекрасний
Не дуетом.
Для мене -Для мене
Невже не бачиш? -Невже не бачиш?
Ти – всі мої надії -Ти – всі мої надії
Ти – все, що мені треба
Боже.
Я виблював.
Ми в курсі.
Невеличка перерва. Ми...
Господи. -Приїхали.
Не зважайте. Це кінець. Так, це... Вечірка скінчилася.
Сподобалося?
Так. Відверніться всі. Швиденько.
Ґабі? -Що?
Я виблював. -Знаю. Бачила, чую запах.
Ходімо, крендель.
Я надто вгашений, щоб переживати. -А я – недостатньо.
Бідолаха Джиммі. У свій урочистий вечір.
До сраки Джиммі. Це мав бути наш урочистий вечір.
То мало бути освідчення-сюрприз.
Таке пекло було – спланувати цю вечірку. Майже ніхто не допомагав.
Бернадетт Пітерс прислала стандартну відписку.
Мабуть, як для всіх ґеїв, які кличуть її на вечірки,
а потім Джиммі перетворився на дівчинку з клятого «Екзорциста».
Яка гігантська чортова катастрофа.
Так.
Так? Так, це гігантська чортова катастрофа чи...
Я вийду за тебе.
Так? -Так.
Стій, спочатку я маю показати оце.
Вона прекрасна.
Надінь.
Поздоровляю.
Хочете поради про те, як зберегти шлюб
і не стати чужою людиною для дочки?
Ні, я не... -Знаєш...
Будьте відкриті, будьте відкриті.
Якщо спрацює захист, вам триндець.
Але двоє вразливих людей
завжди знайдуть спільну мову.
Шоне, я в порядку. Ти не мусиш тут бути. Іди розважайся.
Я й розважаюся. Тут весело. Я з тобою.
А де це?
Еліс, стоп. Ти що? -Вибач. Нічого, все норм.
Просто я подумала... -Ти ще дитина.
Я вже піду.
Вибач. Мені дуже прикро. -Я йду.
Нічого. -Я справді не...
Ні, ні, чорт. Чорт!
Чорт!
Можна?
Це я.
Живий?
Почуваюся казково. -Добре. Клас.
Я блювонув. -Ага.
Помився в душі й ванні. -Так.
Добре. -Може, й поспав там.
Думаю, що поспав. Ти тут уже цілу годину.
Клас. Може, всі забули. -Ні. Ти що.
Унизу було як на місці вбивства. -Чорт.
Коротше, тепер, коли тобі наче прояснилося і покращало,
може, захочеш глянути на цю фігнюшку.
Це з мого дня народження. За два тижні до смерті Тіа.
Скільки любові в її очах. Вона тобою одержима.
Тебе так стурбував один погляд? А як тобі такий погляд?
Знаєш, це така дурнувата маячня,
думати, що вона б мені не сказала.
Я знала все, Джиммі, не тільки хороше.
Вона розповідала, як ти не виконував своїх обов'язків, коли народилася Еліс.
Так. -Розказувала про ту парочку,
з якою ви ледь не замутили в тематичному космобарі в Ріно.
А... То мало... -Що?
...бути весело.
Я про те, що якби вона хотіла тебе покинути, то сказала б мені.
Розумієш? Тому перестань себе мордувати цією фігнею.
Я думаю, що це просто ще один момент,
на якому тобі легше зосередитися,
ніж на сумному факті, що Тіа більше нема.
Але, Джиммі, вона тебе любила,
дуже сильно.
Ця фотка – доказ.
Дуже тобі дякую. -Нема за що.
Іди сюди. -Усе так по-дурному.
Ні, все добре. Дай обійму. Все гаразд.
Дякую. Ти неймовірний друг.
Я знаю. Не те слово.
Переклад субтитрів: Олена Любенко