Skoro jsem nespal. Strašně jsi chrápala.
To těžko. Já nechrápu.
Tak jsem to byl já. - Jo.
Jo.
Ahoj. - Ahoj.
Čau. Jak je, Dereku?
Skvěle! Má žena nemá chybu.
To ti přeju.
Dobré ráno. Co se stalo?
Alice se do Seana fakt zabouchla.
Čekej, nikam nechoď.
Ježíši. - Bože můj! Ty kráso!
Je brzo ráno, Liz.
Pojď.
Sakra práce. - Pojď.
My to říkaly. - Měly jsme to říct spolu.
Promiň. Těšila jsem se, jak mu to nandám.
Co ty tady? - Dík, že se ptáš.
Včera jsme se dost ožraly... - Ztřískaly se.
Bylo by mi docela trapně, ale teď mám pocit, že to tak mělo být.
Bůh chtěl, abys viděla Jimmyho potupu.
Wow.
Klidně se mi posmívejte. Čím dýl to bude trvat,
tím později vyzvedneš Paula.
Do prdele! Ne!
Jeď opatrně, ty krávo! - Zmlkni!
Snad na tebe udělá „uf“.
Paul to někdy v rozčílení dělá.
Jasně. Hele, ty Seanovi důvěřuješ, ne? - Jo.
Tak to tolik neřeš.
No jo. Stejně to budu řešit.
Ale neřeš. - Díky, Liz.
Manžel ti usnul v autě.
Nikoho neobtěžuje.
Chci být dobrý děda. Co mu mám koupit k narozeninám?
Koupilas Doritos? - Cože? Jo, Doritos mám.
Co? - Mason chtěl Doritos.
K narozeninám? - Ne.
Přeje si Switch.
Co je sakra Switch?
Herní konzole, mají ji všichni kámoši. - Co třeba peníze?
Ty má rád, ne?
Jasně. Super.
Kde je? - Kdo, tati?
Kolegyně mě vozí do práce, ale nepřijela.
Proč tě vozí?
Nechce jezdit sama.
Tak si vybrala tebe?
V autě je se mnou zábava. Sledujeme značky aut.
No tak. Co je? Jsi v pohodě?
Nic není. Jenom mám auto v servisu.
Počkej, už je tady. - Tati.
Zavolám ti později. - Ahoj.
Bože, Paule, moc se omlouvám.
Musím se osprchnout a převlíct.
Pak udělám zelený džus, chceš? Promiň!
Uf.
TERAPIE PRAVDOU
Je hrozná.
Neblbni. Je moc hezká.
Čau. Jak se máte?
Nelíbí se mu fotka na řidičáku. Že je dobrá?
Dobře.
Seane, moc ti to na té fotce sluší.
Máš tam hustě vystouplý lícní kosti.
A to, že chceš darovat orgány, je sexy.
Proč je s tebou všechno tak divný?
Dalas mi divnej úkol.
Ach jo!
Dobrý?
Píše mi táta. Pořád se chce sejít.
Nejdřív mě vyhazuje a pak je najednou strašně milej.
Seane, buď na tátu naštvanej, co nejdýl to půjde.
Fakt? - Ne.
Přestaň. Je to otravný.
Chápu tě. Mám problémovej vztah s Paulem, ale víš co?
Ničemu nepomůžeme, když se tady budeme mračit.
Já si to užívám. - Jo, je to paráda.
Ale možná bychom se na to měli vrhnout. Něco s tím dělat.
Mám se s tátou sejít?
Proč ne? Seberme odvahu.
Oba dva.
Chytneme ty vztahy za koule!
Takhle.
To je taky mega divný.
Ale fakt. - Jo.
Je to divný, když si to představím.
Když jsem se ho na tu milenku zeptala, nelitoval toho.
Řekl: „No a? Je sexy.“
Bylo to ve snu. Nestalo se to.
Jo, ale jak na to moje podvědomí přišlo?
Jasně. Donno, musím souhlasit s Markem.
Neradujte se.
Nemůžu ani trochu? - Ne.
A Donno, k tomu snu.
Zdřímněte si a třeba se Mark ve snu omluví.
Neomluví. Mark ze sna je kretén.
Ty jsi v mých snech úžasná.
Akorát máš místo rukou plátky pizzy, který dorůstají.
Snů už bylo dost. Už se o nich nebudeme bavit.
Před svatbou jste spolu žili roky a nikdy jste se tak nehádali.
Nebyla tak mimo. - To nepomáhá.
Mám bod. - Nechte toho. Nic se neboduje.
Nevím, jak jste na to přišli, tak toho nechte.
Poslyšte, než jste se vzali, věděli jste, že se můžete kdykoliv rozejít.
Teď jste manželé a všechny problémy se zveličily.
Nejlepší bude,
když se o své nejistotě pobavíte a vyřešíte to.
Vy to s manželem děláte?
Jasnačka.
Jasnačka? Kdo to jako říká?
Reba McEntire. - No jo, vlastně.
Měla jsem říct, že manželství je jedna velká mizérie,
a proto jsem se rozvedla, protože tě to vysává,
až se jednoho dne probudíš a ani se nepoznáš v zrcadle.
To jsem měla říct.
Neměla. To je hloupost.
No tak, Paule. Rozvesel mě.
Prosím. - Gaby.
Manželství je instituce z doby, kdy lidé umírali mladí.
Vzniklo kvůli vlastnictví půdy a zachování rodu.
V dnešní době slouží akorát ke zotročování žen a k prodeji fritéz.
Bože, víš, že povzbudit fakt neumíš?
Jo, to vím. - Ale to nevadí.
Aspoň mě nemrzí, že jsi Jimmyho mentor, a ne můj.
Já nejsem jeho mentor.
Jsi a moc si to užíváš.
Když jsem tu začínala, už jste si byli blízcí.
Cool běloši, co se baví o tom, jak milujou Ninu Simone a tak.
Tu zbožňuju. - A to nevadí.
Stejně bych si tě jako mentora nevybrala.
Ne? - Ne.
Můj mentor by musel vypadat jako já.
To dává smysl.
GRACE, MŮŽETE MI ZAVOLAT? GRACE?
ZAČÍNÁM MÍT STAROST
Na vejšce byli všichni profesoři nevrlí, bílí staříci.
Ty nesnáším.
Čau, Paule. Jak je?
Dobrý? U mě taky. Čau, Gaby. Rád tě vidím.
Byl jsem na chodbě a chtěl jsem vejít a poprosit tě o pomoc.
Má pacientka Grace nereaguje.
Pak mi došlo, že se mnou o pacientech nemluvíš,
tak jsem sem jít nechtěl. - A přece jsi tu.
A přece jsem tu.
Poslyš, Paule, podle tebe jsem udělal špatný rozhodnutí,
ale nemůžeme to hodit za hlavu?
Bzučák.
Ten popravdě nemám rád, Paule.
Tak říkej něco, s čím souhlasím.
Můžeš toho teď nechat? - Je to vtipný.
Víš co, Paule? Myslel jsem, že vím, jaký ke mně máš vztah.
Asi jsem se spletl.
To nevadí, protože tvoje rady ani tvoje uznání nepotřebuju.
Tak co kdybychom spolu odteď...
nemluvili vůbec?
Fajn.
Já ho nechci. Vem si ho. - Čau, Paule.
Občas umíš být pořádnej kretén.
Občas?
Ahoj, zlato. - Ahoj.
Je ten motýlek hezkej, nebo jsem jak Smithers ze Simpsonových?
Je hezoučkej.
Ani ses na mě nekoukl. - Ne?
Hrozí, že budu vypadat jako postavička, co nosí 30 let jedno oblečení. Prosím.
No tak. Koukni se. Je hezkej?
Páni. - Může být?
Ano. - Díky!
Jo. Jsi k sežrání.
Díky. Jsi nejlepší.
Ty máš ale štěstí. - Všechno mi vychází.
Co je?
Nic. Jenom tě miluju.
Dobrý. Všichni jste tady.
Mrzí mě, že ruším v práci, ale mám velkou novinu. Takže soráč.
Soráč už nikdo neříká,
takže si to musíš... ze slovníku.
Ale ode mě to zní dobře. Umím mluvit
s ironií, takže poznáš, že to nemyslím vážně.
Bla, bla, bla. To je nějakej podcast? Urychli to. Nemáme času nazbyt.
Jsem nervózní,
protože ty ses rozešla s Nicem a Jimmy má...
Mrtvou ženu.
Jo, ale jste moji nejlepší kámoši, tak to prostě řeknu.
Požádám Charlieho o ruku.
To jako fakt? Nic? Vy máte něco proti lásce?
Ne. Přejeme ti to.
Akorát jsi to oznamoval už milionkrát, a nic z toho nebylo.
Takže to začíná znít jako...
Jak to říct? - Kecy, prdy, beďary.
Jo, přesně tak.
Musím jít, v deset mám sezení,
ke kterýmu fakt dojde. - Au.
Ty necito. - Soráč.
Ty jo, hezky. - Ne.
Beru to zpátky. Není to mrtvý, ještě to žije.
Koupím prsten a pak budete čumět jak péra z gauče.
Fajn pohádka pro děcka.
Odcházím. - Jo.
Pozpátku.
Vrazíš do dveří. - Nezájem. Hotovo.
Ty jo.
Tak jo, Grahame. Běž dál, mladej.
Jasně. - Jo, ještě!
Ano.
Já za školu nesměl.
Nešel jenom na výtvarku. A chyběl jsi mu.
On mi taky chybí.
Máš se dobře? Vypadáš dobře.
Mám. Posouvám se dál.
Jo. Tak pokračuj. - Jasně.
Dals mu ten dárek?
Hlavní je dobré načasování. - Máte dárek? Proč poskakuješ?
Co dostanu? Zase ponožky?
Zařídila to máma. Naštvala by se, kdybych ji nezmínil.
Nechala ti zarámovat medaile.
Když to budeš mít těžký, vzpomeň si, kdo jsi. Hrdina.
Díky, tati.
Já už vlastně musím jít. - Proč?
Seane. - Jo. Musím. Mám vás rád.
Fajn. Tak zase příště.
Nemáš žízeň? - Jo. Můžu si dát ovocný punč?
Jo. Šlo ti to. - Dík.
DEN NA HOVNO, NECHCEŠ SE PROJÍT?
MÁM ÁJINU
TO ZNAMENÁ ANO, NEBO NE?
ANO
Prosím tě, můžeš mě u pana Alta omluvit? Nepůjdu na hodinu.
Pojď sem. Moc ti to přeju.
Tadá.
Je pořád dokonalý, Keithe. - To je.
A chcete ho?
Ne.
Jak vám můžu pomoct, Reggie? Co se děje?
Před pár týdny mě ráno začala ochromovat úzkost.
Někdy skoro nemůžu vyjít z pokoje.
Držíte se těch postupů, které jsme naplánovali?
Stoprocentně.
Nezměnilo se ještě něco?
Když o tom mluvíte...
V Chipotle nabízí keto mísu?
Tím se to zjednoduší, ne? Dobře. Palec nahoru, Chipotle.
Ahoj. - Čau.
To je počítač nějakého dítěte? Tolik nálepek.
Můj notebook a nálepky už rozebírat nebudeme.
Co potřebuješ? - Byl u mě můj pacient.
Jeho psychofarmakolog mu bezdůvodně změnil léky.
Rozhodilo mu to chemii v mozku.
Nevím, proč si ti blbečci myslí... - Počkat.
Zadrž. - Co?
Ty sem kvůli pacientům nechodíš.
Ale jo. Pořád.
Abys mi kritizoval nálepky a ptal se na gumičky na lampě.
Proč jich tam máš tolik?
Líbí se mi, jak zjemňují linie... Počkej, ne.
Jasně.
Vím přesně, o co jde.
Opravdu? - Dřív jsi to řešil s Jimmym.
Jdeš za mnou, protože jsi ho odstrčil a teď ti chybí.
Ne, nechybí. - Ale chybí.
Tvého odborného názoru si cením.
Víš, jak strašně jsem od tebe něco takovýho chtěla slyšet?
Ale ne takhle, víš?
Nakráčíš si sem jak za šukámoškou a čekáš, že si stáhnu kalhotky?
O co sakra jde?
Nejsem žádná náhradnice. Měl bys jít.
Jo? Když jsem s tebou, už ani nevěřím sama sobě.
Běž. Prosím.
Mně se ty gumičky líbí. Jenom to nechápu.
Který paci... Ne. Sbohem.
Jimmy? - Omlouvám se, vím,
že to je nevhodné, ale jinak byste mě ignorovala.
Mají mi přijít lidi na prohlídku.
Jo, já.
Vy jste Kevin Lactaid?
Falešný jména vymýšlet neumím.
Podívejte, omlouvám se za tu lež.
Co jsem měla dělat? Svého manžela miluju.
Grace, já to chápu.
Bylo mi hrozně trapně. Říkal jste, že nebudete můj terapeut.
Jo, to jsem řekl.
Víte co? Jestli mě potřebujete, jsem k dispozici.
Nebudu vás soudit.
Prosím.
Můj čas je volný? - To si pište.
Promiňte.
Haló? Jo, to jsem já.
Dobře, díky za zavolání.
Musím jít. Dcera šla za školu.
To nic. Já chodila za školu pořád.
Šukali jsme v Donnyho dodávce. Ne s tímhle Donnym.
Na střední jsem ho neznala. Byl to jiný Donny.
Jo. Musím jít.
Nashle.
Táta je úplně mimo.
Proč se se mnou chtěl vidět, ale nepustí mě domů?
Už mi z toho hrabe.
Jo, tátové jsou psycho.
Můj vlastní táta neví, co jsem zač.
Neví to nikdo.
Já jo.
Jak je to asi vysoko?
Tam asi nemůžeme.
Jo, jasně.
Hej, buď opatrnej.
Ty vole. - Seane!
Pojď nahoru. - Ne, díky.
Tvoje minus.
Seane, slez, prosím tě!
Ne. Polezu výš.
To není sranda! Nelez tam nahoru!
V klidu, je to sranda. Hele.
Seane!
No to mě poser!
Sakra.
To je šílený.
Musím končit.
No nazdar.
Volali ze školy, žes nepřišla na hodinu.
Můžeš mi to vysvětlit, mladá dámo?
Mladá dámo? - Jo, řekl jsem to.
Myslel jsem, že nikdy nebudu muset, ale je to tady. Mladá. Dámo.
Nešla jsem na ájinu. Tam mám průměr 98.
Řeknu, že jsem byla smutná, a on mi odpustí.
Ty bys měl taky. Před měsícem jsem z fotky babičky utírala tvůj kokain.
Tak to necháme být?
Souhlas.
Kde jsi byla? - Sean se viděl s tátou a rozčílilo ho to.
Tak jsme se šli projít.
Jenom se projít? Na svižnou procházku po okolí?
Vím, že poskakuju. Přestanu, je to divný.
Jsem skvělej taťka. Povídej.
Sean mi dělá starost. Vyděsil mě.
Mě chození asi nebaví, když nezastavujeme a nehledáme kameny.
Proboha.
Liz, naposledy. Kameny hledat nebudeme, jasný?
Má ráda kameny. - Jak jako?
To neřeš. Koupil jsi ten prsten?
Všechno mi řekla.
Chci vědět všechno. - Proč jde Liz s náma?
Nezamlouvej to. - Co?
Tak máš ten prsten? - Ano.
Víš, co mi to připomíná?
Co? - Tvůj míč pro Alici.
Můžu tleskat? - Chci taky. Prosím.
Co? - Ukaž prsten!
Vy jste hrozný kámošky.
Jste otravný, ale tohle se vám povedlo.
Jenom říkám, že když se nemůžeš odhodlat,
třeba Charlie není ten pravej. - Jo.
Víš, že Charlie je ten pravej.
Tak se tomu vyhýbáš kvůli nějakýmu traumatu.
Myslíš? - Třeba jo.
Tak už dost. Třeba nechci rady ohledně manželství
od někoho, kdo... však víš.
Posmíváš se mi kvůli rozvodu?
Opovaž se.
Opovážil se. - Už půjdu.
Jo. - Promiň, Gaby.
Nechoďte za mnou.
Vím, co ti zvedne náladu.
Naposled. Kameny hledat nebudu.
No tak!
Nazdárek. Ve vířivce bys měl být veselej.
Proč sakra myslíš, že nejsem?
Kvůli té otázce. Tomu, jak ses zeptal. Řekl jsi v té větě „sakra“.
Prozradil ses. - Jsem v pohodě.
Nevisel jsi někdy na vodojemu?
Alice mě bonzla?
Ne. Sleduju ten vodojem na Twitteru.
Nic moc se tam neděje.
Takže mě to upozornění úplně nadchlo.
Chceš si o tom promluvit?
Nechtěl jsi na mě tlačit.
Pak jsi mě donutil jít za tátou a bylo to na hovno.
Jo? Jak to? Co se stalo?
Vidíš? Zase na mě tlačíš.
Když uděláš něco nebezpečnýho, tvůj doktor jsem já.
Chtěl jsem se tě jen zeptat.
Asi bys můj doktor být neměl.
Dáš mi padáka, Seane? Co? To bude divný, až se potkáme v kuchyni.
Máš pravdu. Neměl bych tu bydlet.
Seane, podle mě se nám poslední dobou daří.
Vážím si toho, že jsem tu mohl být, ale ráno vypadnu.
No tak, co blbneš?
Ne. Jak jsi říkal. Musím s tím něco dělat.
Vím, že se trápí.
Ale nemluví se mnou a to mě ničí.
Nesedneš si? - Zuřím.
Můžeš zuřit i vsedě.
Já zuřím pořád. A pořád sedím.
Táta mu chtěl pomoct. A teď se to podělalo.
Sean se stěhuje a je to debilní.
Takže jsi naštvaná na tátu?
Ne. Jsem naštvaná na tebe.
To je teda obrat.
Poslala jsem tátu za tebou, ale prej s ním nemluvíš.
Seš normální?
Sean by u vás neměl bydlet. - Koho to zajímá?
Konečně jsem chtěla jít dál a přestat se o tátu strachovat.
Jen protože jsem věděla, že má tebe.
Proč musíš být takovej paličatej hajzl?
Vidíš? Zuřit se dá i vsedě.
Ten klobouk je směšnej.
Teď si jenom vymýšlíš, abys mi ublížila.
Fajn. Když mě tak moc chceš podrobit psychoanalýze, do toho.
S takovým přístupem sem nechoď.
Tak poslouchej. Přehnala jsem to.
Ne. - To se mi s lidma, co mám ráda, stává.
Snažím se to nedělat.
Takže není co řešit. Díky za to kafe.
Byl jsem ten největší gay v Texasu.
Ano. Poslouchám.
Ano.
Ahoj. Tak kam půjdeš? - To nevím.
Nemusíš spěchat. Můžeš tu zůstat, než něco vymyslíš.
Už nemluv. - Dobře.
Ty jsou super. Co to je? - Co jsem řekl?
Otázka je taky mluvení?
Mluvení je prostě mluvení.
Jimmy. Bylo otevřeno.
Ahoj. - To jsem ti ukradl z lednice.
Seane, dáte si pivo? - Jo.
Na vysoké jsem se bál být gay.
Teď jsou tam teplí všichni.
Že? Zní to zábavně. - Jo.
I rodičům jsem to řekl až po promoci.
Nic proti, ale jak to, že to sakra nepoznali?
Nosil jsem kšiltovky a mluvil takhle. - Ty jo.
Jo. - Hetero Brian zní sexy.
Fakt? - Já bych si dala říct.
No, naši jsou hrozně nábožní.
Věděl jsem, že jim potrvá, než to přijmou.
Ale... nevěděl jsem, že budu čekat ještě teď.
Ale jak se z tebe mezitím stal člověk, co prohlašuje
„všechno mi vychází“ tak často, že máme chuť ti nakopat?
Snadno. Vše mi fakt vychází.
Protože...
Od té doby jsem už nikdy tak moc nezariskoval.
Tím pádem mi nikdy nic neublíží.
Zajímavé.
To je to vyhýbání se kvůli traumatu, jak jsi o tom mluvila?
Já to říkala. Jsi ukázkovej příklad.
Já Charlieho hrozně miluju, ale mohl by mě odmítnout.
Byl by blázen. - Jo.
Ale mohl by.
Nebo řekne ano a pak nám to nevyjde.
Koukni se na sebe. Promiň.
To nic. Moje manželství byla hotová pohroma.
Ale popravdě bych to stejně riskla znovu.
Vážně? - Jo.
Stálo to za to. - Dobře.
Dobře. - Děkuju.
Musím něco vědět.
Popiš mi sex s hetero Brianem.
Půl hodiny bych tě uspokojoval a pak bych se na něco vymluvil a odešel.
To zní dokonale. Vem si mě.
S veterány jsem pracoval.
Tohle nejsou jen nějaké cetky. Za co jste je dostal?
On ti neodpoví.
Když odpovíte, nasere ho to.
Pomohl jsem pár klukům z průseru. - Ale no tak.
Přinesl mi je táta. A já je ani nechci.
Proč je nechcete? Nezasloužíte si je?
Řekl vám, že mám parkinsona?
Ne. To je na houby. - Jo, nadšenej nejsem.
Takže to víte vy. Ví to tohle pako.
A já nejsem schopný to říct dceři.
Jak to? - Bojím se.
Bojím se, že už se ke mně nebude chovat jako vždycky.
Už nebudu jenom její táta.
Budu ten smutný stařec, co potřebuje péči.
Vím, že to je kravina, ale nevím, jak dál.
Všichni si myslí, jakej jsem tam byl hrdina.
Byl jsem úplně jinej.
Vykopával jsem dveře, tahal lidi na ulici, mířil puškou na děti.
Kvůli čemu? Ničemu. Co za člověka tohle udělá?
Vyděšenej jednadvacetiletej kluk. Jo.
Jste dobrý člověk. Lidi vás mají rádi.
A budou vás mít rádi navzdory tomu, co se tam dělo.
Stejně se nenávidím, když si na to vzpomenu.
Co s tím mám dělat? - Makat na sobě.
Musíme tu emoční setrvačnost překonat.
Buďte rád, že ho máte.
Děkuju. Díky moc, Paule. To je od tebe moc milý.
Nevadí, když občas mlčíš.
Pardon.
Seane...
Chci vám říct, že kdybyste potřeboval,
přijďte za mnou.
Hele, on tohle umí stokrát líp než ty.
Nekecej.
Najednou jsi odbornice na klobouky?
Ahoj, Meg. Takže mu přišly? Skvělé.
Vyřiď mu, ať je neutratí najednou.
Proto nevolám.
Neruším? Máš chvilku?
Dobře.
Holčičko...
Musím ti něco říct.
Překlad titulků: Kristina Himmerová