Bože.
Děsí mě, jak tu sedáváš potmě.
K věčnému životu v útrobách pekla tě neodsoudím.
Na to tě mám až moc rád.
Cože? - Gary Oldman? Drákula?
Ne? - Ne.
Víš co? Než půjdu do práce, musím za Seana zaplatit kauci.
Ale pak mám schůzku s tvým poradcem.
Co mi o tobě poví?
Možná se zeptá: „Jak se Alice cítí po té vaší rvačce na fotbale?“
Třeba o tom ani neví.
Ledoval ti tvář.
Malik. Ten je sympatickej.
Byl něžnej.
Hele, jestli chceš společně povečeřet...
Nemůžu. V úterý bývají tacos.
No jo. Dneska je můj oblíbený úterní, trochu rasistický, svátek jídla.
A s kým si je dáš?
Jasně.
Ale kdybys tu večeři se mnou někdy chtěla, jsem k dispozici. Budu tady.
Ve svém koutě.
Čau.
Mám tě rád.
Užij si to. - Určitě to bude paráda.
Řekni to. - Všichni lidi nejsou debilní idioti.
Tak se mi líbíš.
Dobré ráno, Jimmy. - Nazdar.
Tak jsem dal na tvou radu. Netlačil jsem na ni.
Nenuceně jsem ji pozval na večeři, a víš co?
V podstatě mě poslala do prdele.
Můžeme to probrat, až si dopiju kafe?
Ne. Vím, žes říkal,
ať přijde ona za mnou, ale ztrácím naději.
To je pochopitelné.
Zkoušíš to už skoro deset minut.
Sarkasmus ti jde.
Nemůžeš ji nutit. Byl jsi mimo skoro rok.
Já ti taky řekl, že ti pomůžu, až budeš připravenej.
Alice s tebou povečeří, až bude připravená.
Do té doby musíš čekat.
Tak se to s lidmi, co miluješ, dělá.
Ty mě miluješ?
To jsem neřekl.
Znělo to tak. Nejsem připravenej tvoji lásku opětovat...
Co to je za sirénu? Kde jsi?
Tak jo, Paule, budu k tobě naprosto upřímný.
Moc mi pomáháš, tak jsem se rozhodl ti koupit donuty.
Tak jsem došel k pekárně a zjistil, že ji někdo vykradl.
Je to tu samej střep a krev.
Možná je to želé. Asi jo.
Každopádně si dneska donuty asi nedáme, ale uvidíme se v práci.
Tak ahoj.
Ježíši.
Teď bych si dal donut.
Dík, žes přišel.
Dobré ráno. - Neser.
Proč za tebe kauci nezaplatili vaši?
Nevolal jsem jim.
Neznáš nějakýho právníka? Ten chlap po mně půjde.
Jo, jednoho znám.
Je to nějakej kretén?
Ne. Je nejlepší. - Super.
Akorát se mu už rok vyhýbám.
Panebože.
Hele.
Co mám dělat? - Zvednout to.
Na to nemám. - Máš.
Jak vypadám? - Skvěle, ale budeš jen volat.
Bože. - Prostě to zvedni.
Jimmy?
Haló? - Čau, Briane!
To bylo úplně normální.
TERAPIE PRAVDOU
Paul se o tom nesmí dozvědět.
Vypadáš příšerně, Jimmy. - Já vím.
Je Sean v pohodě?
Jo, ale manžel mojí pacientky dostal přes hubu.
Cože?
Co se ti stalo? - Spadl jsem.
Jak? - Jak?
Mám tady ty nový boty. A kloužou.
Měl jsem si koupit nějaký, co nekloužou. - Klouzavý boty člověka zničí.
Takže jsi spadl na oko? - Jo.
Ty jsi ale blízko.
Kvůli klouzavým botám?
Jo. Přímo na oko.
Jakože...
Jak kreslená postavička. - No hrůza.
A narazil přímo do stolku.
Taky máš doma odkládací stolky, Paule?
Ano. - Bezva.
A máš televizi, na které můžeš s lidma sledovat tenis?
Takovou tu starou, hlubokou, hrozně těžkou kostku?
Zenith?
To, že si domů nezvu lidi, neznamená, že jsem asociál.
Řekl bych, že to je definice asociála.
Vím, že se mi posmíváte, protože mám rád trochu soukromí,
ale akorát mě v mých názorech utvrzujete.
„Trochu soukromí“?
Znám tě léta. Nikdy jsem neviděl tvůj byt, dům, ani nevím. Neznám tvoji dceru.
Jo, jaká je? - Žije v Connecticutu.
Ty jo. Teď ji úplně vidím.
Mám nastavené hranice.
Pacienti se na mě můžou obrátit kdykoliv, dotěrní kolegové tak úplně ne.
Ach jo. - To ne.
Myslí tebe. - Tebe.
Ne. - Myslel tebe.
Jo. - Omluv ji.
Moje rodina je jen moje.
Můj domov je moje Pevnost osamění.
Tak bys měl nazvat svůj memoár.
Název svých memoárů vám nikdy neřeknu.
Je nabroušenej. - Zlobí se, že jsem řekl
„memoár“, když to jsou... - Memoáry.
Memoáry. - Jo, to naštve.
Jo. Tohle jsou pisoáry a tohle memoáry.
Se ségrou jsme zase jako v pubertě.
Opíjíme se, chodíme pozdě spát.
Bože, včera večer jsme ze srandy zavolaly řediteli ze střední.
Už umřel, tak to moc vtipné nebylo. - Jak?
Zavraždil ho výchovný poradce.
Páni. To jsem nečekal.
Proč se schováváte?
Posunete tu kameru? Nevidím celou tvář.
Jo.
Co takhle? Lepší?
Hýbe se vaše židle, ale kamera ne.
To je divný. Židle je na místě.
To musí být nějaký divný optický klam nebo filtr.
Grace, čas vypršel. - Cože?
Ale zvládáte to fakt dobře.
Tak zase za týden. Nashle.
Takže tolik lidí jsem tam ještě nezažil.
Myslel jsem, že proklouznu,
ale hádejte, kdo to celý musel zabrzdit a zeptat se, jak se mám?
O co, že to vím?
Barista. - Jo!
Zasranej barista.
Už zase. - Už zase.
Nemůže mi jenom udělat to blbý kafe?
Přesně tak.
Nebo mu prostě odpovězte.
Prostě... Co na to říkáte? - Dvě věci. „Na to“ a „seru“.
Proč se s ním mám vybavovat?
No, třeba by mu to udělalo radost.
Udělá mu radost, když se dozví, jak se mám?
Mně to radost dělá, Dane.
Víte, co si myslím?
Myslím, že kvůli té póze, že všechny nesnášíte, jste dost osamělý.
Nemáte toho už plné zuby?
Něco vám řeknu. Já jsem zatraceně osamělej.
Fakt jsem dost osamělej.
Je to na hovno.
To jo.
Je.
Nedáte si kafe, Dane? Já bych si ho dal.
Zdravím. Co si dáte? - Stane.
On se jmenuje Dan. To se rýmuje.
Sranda, ne?
Já vás zabiju.
Dvě americana, prosím.
Dobrá. A jak se dnes máte?
Ráno bylo pomalejší, ale už se to zlepšuje.
Dane?
Já se měl dobře a teď se mám špatně.
To mi povídejte. Nám došlo ovesný mlíko. Všichni se můžou zbláznit.
Do hajzlu s ovesným mlíkem. - Jo.
Děkuju.
Jdu pro ty kafe.
To se mi nelíbilo. - Nevěřím.
Sakra. Musím běžet.
Konec sezení. Bavte se.
Počkejte, říkal jste, že mě zvete!
SPRÁVNÍ BUDOVA
Dobrý den, promiňte, že jdu pozdě. Měl jsem pacienta.
Začali jsme bez vás.
Nevěděl jsem, jestli bude chodit jen Liz.
To bylo jen dvakrát. - Třikrát.
Třikrát? Tak jo.
Měla bych jít. Ne?
Ne. Čím víc lidí, tím líp.
Jsem rád, že tady jsem. - Pořádný monokl.
Včerejšek byl očividně náročný.
Souhlasím.
A díky za tu péči o moji hlavu.
Zrovna jsem Liz říkal, že Alice odešla z debatního kroužku.
Neměla na to čas kvůli fotbalu a tak.
A... Mluv ty.
Já? Jasně.
Souhlasím s Liz.
Alice se teď hodně soustředí na ten fotbal.
Podle angličtináře pana Alta se Alice přestala zapojovat do kolektivu.
Pan Alto je bonzák. - Taky ho nemám ráda.
Je to můj muž.
Božínku. - Je skvělý.
Gratuluju. - Ona se nesoustředí,
protože je tak pěknej. - To bude tím.
Začala už se Alice poohlížet po nějaké vysoké?
Ne. Ptala jsem se jí, jestli chce jít na velkou státní školu, nebo malou...
Promiň, můžeš. - Jo.
S její mámou jsme byli na východě
a Alici se zalíbily malé, humanitně zaměřené školy.
Williamsova, Amherstova, Vassarova.
Jimmy, ty si to dáváš.
Já už půjdu. - Dobře.
Dobře, žes přišel. - Díky. Dobře, že už jdeš.
Plánuje Alice na příští rok nějaké pokročilé kurzy?
Liz! - Jsem tu.
Díky. - Ano?
Pokročilé kurzy?
Moc ji baví věda, tak jsem uvažovala o fyzice s paní Amendovou.
Jo. To je super. - Jo.
Můžeme svolat poradu. - Poradu.
Probereme, jak to řešit s trenéry.
Ano. - Bude fotbal
a na ten naváže debatní kroužek. - Kroužek.
Po sezóně. - Ano.
Vrátíme se k tomu. - Ano, vrátíme.
Bylo to hrozně ponižující. Jasně.
Liz to s Alicí fakt umí. Ale Alice je moje děcko, do prdele.
Když nám někdo pomáhá vychovávat děti s láskou a respektem,
musíme mu být vděční.
Jo, ale zároveň by tý bělošce někdo měl říct, ať si dá zpátečku.
Upozorňuju, že jsem taky bílej.
Hrozně bílej.
Ty přece taky, Paule.
Já ne. Já jsem stříbřitej.
To je fakt. - Děkuju.
Když mě Tia seznámila s Liz, její nejmladší syn ještě bydlel doma.
Je to fakt rozená mamina. - Že?
Fakticky. Musíš jí říct, že mamka není ona.
Mamka jsi ty.
Mamka jsem já. - Pořádně.
Ty! - Mamka jsem já.
Mamka seš ty. - Mamka seš ty.
Mamka jsem já. - Mamka seš ty.
Mamka jsem, kurva, já!
Jo. A teď jí to běž nandat.
Díky! Mamka jsem já!
Ty. - Není zač. Jen do ní.
Řekne jí to do očí?
Ne.
Můj klient má zlomenou lícní kost a utrpěl vážnou psychickou újmu.
Nebudeme se navzájem zdržovat. Pokud to obvinění nestáhnete...
Proč bych to dělal?
Protože mám 30 svědků, kteří viděli, jak se ženete k uznávanému terapeutovi
a zuřivě se na něj vrháte, přestože vám nic neudělal.
Můj klient jen zachránil život svému terapeutovi.
Tady nic zločinného nehledejte.
A pokud jde o odškodnění, dotyčný terapeut dosvědčí,
že kvůli brutálnímu napadení vaším klientem teď trpí bolestmi hlavy.
Bolí mě hlava, nesoustředím se a moc nechybí, abych se posral.
Bože.
Co... Ta schůzka už začala?
Jo, kamaráde. To je ona.
Zvládáš to skvěle.
Je to smutné.
Nezastavujte.
Jo! Ty kráso. To bylo neuvěřitelný.
Rváčům vyhrožuju rád.
Je to rváč, ne? - Jo.
Úplně je to zničilo.
Říkám, že mi všechno vychází.
To říká často. - Je to moje mantra. Všechno mi vychází.
To bylo úplně hustý. Jak často to děláte?
To bylo poprvé. Dělám majetkové právo. V takovým rauši jsem ještě nebyl.
Jsem Atticus Finch. Jsem Julianna Margulies. Jsem Elle Woods!
Něco podniknem.
Neobejdeme kluby? Jsou dvě odpoledne.
Co zmrzka? - No jasně.
Já nemůžu.
Zmrzku chceš vždycky. - Jo, ale musím zpátky do práce.
Ale Briane, bylo to neuvěřitelný. - Díky.
Počkej. Večer hrajeme piklebal.
Jdeš taky. Ve 20:00. Tam, kde vždycky.
Já nemůžu. - No tak. Jako za starých časů.
No jo, no.
Nejste náhodou nejlepší kámoši?
Co jste provedl?
To nevím.
Co je sakra piklebal?
Rychle se rozvíjející sport. Držte krok.
Asi něco pro bělochy.
Ahoj, nepůjdeme večer ven? Neříkej hned ne.
Proč? Co bude?
Drinky pod mostem.
No tak. Budou tam fakt úplně všichni.
Mark sehnal chlast, a když budeme předstírat, že Marka chceme,
schová nám višňový White Claw.
Můžeme se ztřískat. Chci se z toho poblít.
To ne.
Bude to fakt sranda, zatancujeme si, budeme se hýbat
a pak můžeme nafotit rozmazané fotky
a já k tomu napíšu „nekvalitní fotky s kvalitními kamarády“.
Dobrý, ne?
Zaujalo tě to aspoň trochu? Prosím.
Čau. - Bude to... Ahoj, tak se tam uvidíme.
Summer je blbá.
Chce, abych s ní šla na akci Drinky pod mostem.
Co to je?
Akce, na které se pijou drinky pod mostem.
V tom případě je to dobrý název.
Jsou hrozně dětinští.
Však to jsou děti. Puberťáci.
Oni nezažili to, co ty.
To mají štěstí.
Zatím.
Nikdo neprojde životem bez újmy.
Ty ani já, pan Třesavka.
Ale máš na vybranou.
Necháš se zármutkem stáhnout ke dnu?
Nebo se tomu postavíš a vypořádáš se s tím?
Je mi po ní smutno.
A nikdo to nechápe.
Vím o někom, kdo ano.
Je vysokej a až moc často mi volá.
Dobrá trefa.
Chce se mnou večeřet.
Blbec.
Nemůžu najednou předstírat, že je mezi náma všechno v pohodě.
Můžeš předstírat a nakonec tomu sama uvěřit.
Zkus hrát roli jeho dcery tak hodinu.
Hodinu?
Terapie je na houby.
Tohle není terapie, ale povídání, o kterém se tvůj táta nesmí dozvědět.
Proč ne? - Protože z toho bude dělat šílenou vědu.
Bude mě chtít objímat nebo tak.
To jo.
Tak co ty na to?
Jedna večeře.
Zajdi do bufetu pro takové ty sendviče s nashvillským kuřetem.
Pak můžeš zajít pod ten most a zkritizovat pár blbých puberťáků.
Summer ví, že budeme středem pozornosti.
Jak to?
Kvůli tomu fotbalu.
Ten tátův psychouš začal tu šílenou rvačku
a teď nikdo nechce mluvit o ničem jiným.
Už zase?
Koukla jste se na hodiny a teď musíte minutu zadržovat dech.
Dobře.
Podívejte. Vím, že máte pocit, že to nutkání...
Minuta.
Máte pocit, že tím zabráníte něčemu zlému, ale tomu se říká magické myšlení.
Magii mám ráda. - Já taky.
Svět je nepředvídatelný.
Ale věřte mi, že u mě v kanceláři je naprosto bezpečno.
Děláš si prdel? - Ahoj.
Měl jsem tvýho kámoše dostat z basy. To se nějakým zázrakem povedlo.
Nechci rušit, ale musím.
A pak si odejdeš?
Jak se opovažuješ, ty vole?
Nechci být sprostej.
Ale prožívám to. Tohle sezení platím já.
Tobě nic nedám, ale vám jo. Dáte mi číslo účtu.
A na ten piklebal půjdeš.
Briane.
Říkal jsem, že nemůžu.
Necháš si ujít večer s nejlepším kámošem,
abys mohl sedět potmě s whiskey v hrnku se Santou?
To je smutný, kámo. Fakt... smutný.
Seš fakt hnusnej a já to nemám zapotřebí. Vy taky ne.
Znovu se moc omlouvám. Hezký den.
Dýchejte, Wally.
Umřete. - Všichni jednou umřeme.
Co děláš? - Omílám kameny.
Našel jsem bezva restauraci,
kde můžeš u předkrmu hrát cornhole.
Šla bys dneska? - Nešla bych nikdy.
Stejně je úterý, budou tacos a přijde Alice.
No jo. Ta holka, co není naše. Já jsem zvanej?
Jo, ale nechoď.
Bav se. - Díky.
Haló! Liz?
Ahoj.
Gaby, že? - Jo.
Neviděla jsem tě od Tiina...
No, jak se máš? - Dobře.
Šla jsem kolem, přinesla jsem Jimmymu a Alici basketbalový míč.
Chce s ní zase začít hrát.
Super. - To jo.
Ráda jsem tě viděla. - Taky.
Božínku. Jo a Jimmy mi říkal, jak s Alicí krásně vycházíte.
Ráda jim pomůžu. Je to hodná holka.
Je nejlepší.
Šla jsem jí za kmotru. - Aha.
Jo, paráda. Je to super.
Víš, Jimmy se snaží.
Chce jí zase být opravdovou oporou.
Což je ohromně úžasný, že? - No to jo.
To chceme všichni, ne? - Jo, rozhodně.
Jo. Takže...
Třeba bychom mohli všichni couvnout a dát jim prostor.
Vlastně čím víc toho děláš ty, tím míň toho může dělat Jimmy.
Kde máš ten míč, co jim neseš?
Je před jejich domem.
Ukaž mi ho. - Ty jo.
Máš dost velkej problém s důvěrou.
Ukaž mi ten míč. - Netleskej na mě.
Nechci... Dost. Netleskej na mě. Na to jsem moc dospělá, Liz.
Já se naseru. Dost!
Nechci se s tebou porvat, jasný?
Jsi úžasná
a Alice se na ty pitomý úterní tacos určitě těší.
Možná ze mě mluví terapeutka,
ale třeba se snažíš zaplnit tu prázdnotu, když jsou tvoji kluci už z domu.
Ale třeba bys ji měla zaplnit nějakými jinými činnostmi.
Hele.
Já se tady jenom snažím omlít si ty blbý kameny.
Kdo si myslíš, že seš? - Snažím se být kámoška.
Nejseš náhodou kmotra? Kdes celou tu dobu byla?
Já mám taky svoje problémy.
To je mi líto. Musí to být těžké, protože my ostatní problémy nemáme.
A tu péči nepřeháním. - Takže neva, když si Alice dá odstup?
Vím, co si o mně myslíš.
Řeknu ti...
Jednou jsem slyšela, jak se o mně před domem bavíš s Tiou.
Řeklas, že jsem typická mamka.
Však jsi. - Nemyslela jsi to jako kompliment.
Víš, žes to zvoral, že? - Jo.
Proč jsi mi lhal?
Pravda byla prostě hrozná.
Tohle je v mém centru nepřípustné.
Víš, kdo je teď ve tvém životě nejdůležitější?
Ty. - Ne, ty pako.
Tvoje dcera. - Jo, tu jsem myslel.
Já jsem na druhém místě. - Dobře.
Tvůj pracovní život nesmí zasahovat do toho osobního.
Alice to už tak má dost těžké, a když si nedáš pozor, zvlčí.
Mluvím z vlastní zkušenosti.
Rozumím. - Nesmíš ohrozit její blaho. Jasný?
Kývnutí nestačí. Musíš mi to slíbit. - Dobře.
Prokrista.
Tak to řekni.
„Slibuju.“ - Slibuju.
To je tvoje? - Ne.
Uf. - Díky, Paule.
Jsem ti vděčný. Fajn.
No tak. Už zas?
Taneček?
Seš frajer, co?
Poslyš, Grahame, necháš nás chvilku?
No jo. - Děkuju.
Co je?
Už tady nemůžeš dál bydlet, Seane.
Fakt? - Varovali jsme tě.
Říkali jsme, že příště to bude naposled.
Grahamovi to škodí. - Nebylo to ani v hospodě.
Spal jsi ve vězení.
Nepotřebuješ peníze, chlapče?
Nepotřebuju nic. - Můžu ti nějaké dát.
Nic nepotřebuju.
Hola guapa, qué tal? - Hola, Liz. Budu mluvit anglicky.
Díkybohu. Já trouba si na střední vybrala fráninu.
Pojď dál. - No, říkala jsem si,
že bych si dneska dala večeři s tátou, jestli nevadí.
Jasně. To je skvělý.
To bys měla. - Snad jsi s tím neměla moc práce.
Ne. Běž za tátou. Pozdravuj ho.
Dík, že to bereš v pohodě.
Sakra.
Do prdele.
To je v hajzlu.
Ahoj. - Ahoj.
Kam jdeš? - Co myslíš? Do klubu.
Jdu chlastat.
Ne, jdu hrát piklebal s Brianem.
To jsou kuřecí sendviče? - Jo, to je fuk.
Pro nás? Chceš se mnou povečeřet?
Počkej, jestli jo,
tak ten piklebal okamžitě zruším.
Ne, říkala jsem, že mám plány. Jsou pro mě a Liz.
No jo. To je jasný.
Pohodička. Chvilku jsem měl radost.
Jakože: „Jupí, kuřecí sendviče s Alicí!“
Běž. Užij si to. - Díky. Jestli mám fakt jít.
Bože. Rozhodně. Jo. Tak zatím.
Ahoj.
POD TÍM MOSTEM JE TOLIK DRINKŮ! PŘIJĎ, PROSÍM!
No jo.
Ahoj. Tys pozval jenom dva další lidi.
Věděls, že přijdu. - Všechno mi vychází.
Tyhle tvoje řeči nesnáším. - Já vím.
Jedem! Jsi se mnou. Pojď.
Pojď dál.
On si fakt vymyslel nějakou blbou hru, aby se mě zbavil.
Co je sakra piklebal?
Přece ten nejrychleji se rozvíjející sport v Americe.
To je jedno. Nechápu, že mě odbyl.
Řekla jsi mu, že jsi tam kvůli večeři?
Bylo to jasný. Byla jsem tam a měla jsem večeři.
...a opět tři manévry.
Jo!
Kdo to je?
Nerozhlížej se, sleduj zápas.
Byls někdy ženatej?
Co je? Já chci jenom... Dobře. - Ne.
Pro tebe. Hezky!
Pikle, bejby.
Pěkně.
Já! Brii! Vem to za mě.
Teď zas já. Já, Briane!
Ano! Jo!
Sakra. Dobrý? - Jo, dobrý.
Promluvíme si někdy upřímně?
Dneska ne. Podávej.
Dobře.
Když nejsi upřímnej, tak na to kašlu.
Do prdele.
Rok jsi mě ignoroval. Chci vědět proč.
Já nevím, Briane.
Ale víš. Tak mi to řekni.
Nezáleží na tom.
Necháme toho? - Dělej.
Byls na dně!
Já se tě snažil zachránit, a tys mě prostě odřízl. Nejlepšího kámoše.
Jsem paprsek světla! - Jo.
Antidepresivum. - Já vím!
Nenechal bys mě se užírat, Briane.
Potřeboval jsem si na to dno sáhnout a ty bys mě nenechal. Nechápals mě.
Nechci, abys měl výčitky, ale být s někým,
komu „všechno vychází“, když mi umřela žena, je nanic.
Víš?
Umřela mi žena.
Neřekl jsem, že všechno vychází tobě.
Panebože.
To je moje výsada.
Omlouvám se.
Promiň.
Musím jít.
To nevadí.
Všechno dobrý. - Dobrý.
Tak zase za rok. - Jdi někam.
Co se sakra děje?
Ahoj, Alice. To nic.
To je Sean. Potřebuje někde složit hlavu.
Seane, to je moje dcera Alice. - Ahoj, Alice.
Překlad titulků: Kristina Himmerová