Velnias.
Tu nuolat sėdi tamsoje, tai - šiurpu.
Negaliu tavęs pasmerkti gyvenimui pragare visai amžinybei.
Tu man pernelyg brangi.
Ką? - Garis Oldmanas? „Drakula“?
Ne? - Ne.
Prieš darbą eisiu laiduoti už Šoną, kad jį paleistų iš cypės.
Bet ateisiu susitikti su tavo proforientavimo konsultantu.
Ką jis man apie tave pasakys?
Jis gali paklausti: „Kaip Alisa jaučiasi po jūsų muštynių per jos varžybas?“
O gal jis apie jas nežino?
Jis dėjo ledą tau ant veido.
Malikas. Man jis patinka.
Jis buvo švelnus.
Jei norėtum šįvakar pavakarieniauti kartu...
Aš užsiėmusi. Šiandien - takų antradienis.
Taip. Mano mėgstamiausia truputį rasistinė savaitinė maisto šventė.
Su kuo valgysi takus?
Aišku.
Bet jei norėsi pavakarieniauti, lauksiu.
Aš būsiu čia.
Savo kamputyje.
Iki.
Myliu tave.
Geros dienos. - Neabejoju, ji bus nuostabi.
Ištark. - Ne visi čia sumauti idiotai.
Šaunuolė.
Labas rytas, Džimi. - Sveikas, žmogau.
Padariau kaip patarei. Nespaudžiau jos.
Neįkyriai pakviečiau pavakarieniauti, ir spėk?
Ji kone mane pasiuntė.
Gal galim apie tai pakalbėti po to, kai išgersiu kavos?
Ne. Klausyk, žinau, tu sakei,
kad leisčiau jai pačiai pas mane ateiti, bet aš jau prarandu viltį.
Suprantama.
Juk jau stengiesi net dešimt minučių.
Puikus sarkazmas, Polai.
Nespausk. Buvai atsijungęs beveik metus.
Aš tik pasakiau tau, kad palaikysiu tave, kai būsi pasiruošęs.
Alisa pavakarieniaus su tavim, kai bus tam pasirengusi.
Kol kas turi laukti.
Taip elgiamasi su mylimais žmonėmis.
Prisipažinai man meilėje?
Ne, neprisipažinau.
Man pasirodė, kad prisipažinai.
Kol kas negaliu atsakyti tuo pačiu, bet...
Kokios ten sirenos? Kur tu?
PASADENOS POLICIJOS SKYRIUS
Klausyk, Polai, būsiu su tavim atviras...
Tu mane labai palaikai,
todėl nusprendžiau nupirkti tau spurgų.
Atėjau čia, į spurginę,
o ją apiplėšė, atrodo.
Išdaužtas langas, visur kraujas.
Tai greičiausiai uogienė.
Tačiau šiandien, regis, liksim be spurgų, Polai,
bet pasimatysim darbe.
Gerai. Iki.
Šūdas.
Užsimaniau spurgos.
Ačiū, kad atėjai.
Labas rytas. - Apsišik.
Kodėl tėvai neatėjo tavęs?
Aš jiems neskambinau.
Ei, gal pažįsti kokį advokatą? Tas tipas padavė mane į teismą.
Taip, pažįstu.
Jis koks šūdžius ar ką?
Ne. Jis - geriausias. - Puiku.
Tiesiog aš jo vengiau visus metus.
O Dieve.
DŽIMIS
Žiūrėk.
Ką man daryt? - Atsiliepk.
Aš nepasiruošęs. - Pasiruošęs.
Gerai atrodau? - Gerai, bet tai - telefono skambutis.
O Dieve. - Atsiliepk.
Džimi?
Alio? - Labas, Brajanai!
Normaliai.
Polas neturi apie tai žinoti.
Dieve, atrodai šūdinai, Džimi. - Žinau.
O kaip Šonas?
Šonui viskas gerai, bet sumuštas mano pacientės vyras.
Ką?
Kas tau atsitiko? - Nukritau.
Kaip? - Kaip?
Kad mano nauji batai... Jų prastas sukibimas.
Reikia nusipirkt tokius, kad neslystų.
Batai be sukibimo gali visko pridaryti.
Ir nukritai sau ant akies? - Taip.
Tu labai arti priėjai. Gerai.
Dėl batų be sukibimo?
Taip. Tiesiai ant jos.
Ir tik...
Kaip animaciniame filmuke, Polai. - Eina sau.
Ir pataikė tiesiai į staliuką.
Ar pas tave yra mažų žurnalinių staliukų, Polai?
Yra. - Šaunu.
Ar turi televizorių, kad žiūrėtum tenisą kartu su kitais?
Tokį seną, storą, kvadratinį ir labai sunkų?
Kaip „Zenith“?
Nėra taip, kad niekas pas mane neužsuka. Nesu aš toks antisocialus.
Abejoju, ar tokia žodžio „antisocialus“ reikšmė.
Suprantu, kad pašiepiate mano polinkį į vienatvę,
tačiau jūs tik sustiprinate jį.
„Polinkis į vienatvę“?
Mes pažįstami ne vienerius metus, o aš nesu buvęs pas tave bute, namuose
ar kur. Nesu matęs tavo dukters.
Taip, kokia ji? - Ji gyvena Konektikute.
Taip vaizdžiai apibūdinai.
Klausykit, aš už asmenines ribas.
Pacientams visada padedu,
o štai savo pernelyg smalsiems kolegoms - ne.
O, šūdas. - Ne.
Jis čia apie tave. - Apie tave.
Nea. - Apie tave.
Taip. - Atsiprašau už ją.
Mano šeima - mano reikalas.
Mano namai - mano Vienatvės tvirtovė.
„Vienatvės tvirtovė“ - toks turi būt tavo memarų pavadinimas.
Aš tau nesakysiu, kaip vadinsis mano memuarai.
Irzlokas jis šiandien. - Na, jis pyksta, nes aš ištariau
„memarai“, o derėjo... - „Memuarai“.
...„memuarai“. - Daugelis dėl to supyktų.
Taip, čia mano „žmogai“, o čia - „memuarai“.
Mes su sese elgiamės kaip paauglystėj.
Geriam iki vėlumos.
Dieve mano. Vakar mes juokais paskambinome savo mokyklos direktoriui.
Pasirodo, jis mirė, tad nejuokinga. - Kaip jis mirė?
Jį užmušė proforientavimo konsultantas.
Tai bent.
Kodėl tu slepiesi nuo manęs?
Gali pasukti kamerą? Aš matau tik pusę tavo veido.
Gerai.
O dabar? Geriau?
Tavo kėdė sukasi kartu su kamera.
Keista. Mano kėdė visai nesisuka.
Tai kažkokia keista optinė iliuzija ar gal koks filtras.
Greise, mūsų laikas baigėsi. - Ką?
Bet norėjau pasakyti, kad tu - šaunuolė, girdi?
Iki kitos savaitės. Viso.
Žmonių - daug kaip niekada, supranti?
Maniau, prasmuksiu nepastebėtas,
tačiau spėk, kas viską sustabdo ir paklausia, kaip mano diena?
Žinau, Denai.
Baristas. - Taip!
Prakeiktas baristas.
Ir vėl. - Ir vėl.
Kodėl tiesiog tyliai nepadaro kavos?
Žinoma.
Arba gali jam tiesiog atsakyt.
Tik... Mintys. - Dviem žodžiais „eik“ ir „šikt“.
Kodėl turėčiau pliurpt su tuo tipeliu?
Gal todėl, kad jį pradžiugintum.
Sužinojęs, kaip mano diena, jis nudžiugs?
Mane tai visada pradžiugina, Denai.
Nori, kai ką pasakysiu?
Manau, jog tas „aš nekenčiu visų“ elgesys
veda tave į vienatvę.
Ar tau nepabodo vienatvė?
Nes aš, žinok, jaučiuosi sumautai vienišas, Denai.
Aš rimtai esu labai vienišas.
Bjauru.
Taip.
Tiesa.
Nori kavos, Denai? Aš noriu.
Sveiki, kuo galiu padėti? - Stenas.
Jo vardas Denas. Jūsų vardai rimuojasi.
Smagu.
Aš tave užmušiu, bliamba.
Prašyčiau porą amerikietiškų.
Tuojau. Kaip jūsų diena?
Mano diena prasidėjo lėtai, bet jau greitėja.
Denai?
Mano diena buvo gera, o dabar - bloga.
Mano taip pat.
Pasibaigė avižų pienas. Visi eina iš proto.
Velniop avižų pieną. - Taip.
Ačiū.
Tuoj padarysiu.
Man nepatiko. - Netikiu.
Šūdas. Bėgu.
Sesija baigta. Sėkmės.
Pala. Juk žadėjai sumokėti.
Sveiki. Atleiskite už vėlavimą.
Turėjau konsultaciją, bet aš jau čia.
Mes pradėjome be jūsų.
Nežinojau, ar Liz pavaduoja jus laikinai, ar...
Ne. Tik du kartus. - Tris.
Tris kartus? Gerai.
Gal aš eisiu, gerai?
Viskas gerai. Kuo mūsų daugiau, tuo linksmiau.
Man labai malonu. - Ryški mėlynė.
Suprantu, kad vakar daug visko nutiko.
Sutinku.
Ačiū, kad palaikėte man galvą, beje.
Kaip tik sakiau Liz, kad Alisa išėjo iš debatų grupės.
Jai trūksta laiko dėl futbolo ir viso kito,
ir aš... Sakyk.
Aš? Gerai.
Aš sutinku su Liz.
Ji pastaruoju metu ji daug dėmesio skiria futbolo sportui.
Jos anglų k. mokytojas ponas Altas sako, kad ji mažiau bendrauja.
Ponas Altas kalba kaip koks šnipas.
Man jis irgi nerūpi.
Jis - mano vyras.
Vajė. - Jis, žinoma, puikus.
Sveikinu. - Norėjau pasakyt, kad ji išsiblaškiusi,
nes jis - labai simpatiškas. - Taip, būtent.
Ar Alisa pradėjo ieškoti koledžų?
Ne, porą sykių klausiau, ar ji norėtų mokytis didesniuose valstybiniuose...
Atleisk, kalbėk. - Taip.
Mes su jos mama pernai vežėme ją į Rytinę pakrantę,
ir jai labai patiko keli nedideli humanitariniai koledžai.
Viljamsas, Amherstas, Vasaras.
Džimi, puiku.
Aš tada eisiu. - Gerai.
Puiku, kad atėjai. - Ačiū.
Puiku, kad išeini.
Kokie Alisos planai dėl AP kursų kitais metais?
Liz! - Grįžtu.
Ačiū. - Taip?
AP kursai.
Jai patinka gamtos mokslai, todėl, sakau, gal fizika su panele Amend.
Taip, būtent. Man patinka. - Taip.
Gal galima būtų visiems susitikti... - Susitikti.
...ir sugalvoti, kaip kalbėti su treneriais.
Taip. - Ji dabar turi futbolą,
paskui galima grįžti į debatus... - Grįžti į debatus.
...sezonui pasibaigus. - Gerai.
Galim grįžt prie debatų. - Taip, galim grįžt.
Tai siaubingai žemina. Suprantu.
Liz nuostabiai globoja Alisą.
Tačiau Alisa juk mano vaikas, po galais.
Visi, kas padeda auginti mūsų vaikus su meile ir pagarba,
nusipelno dėkingumo.
Tiesa, tačiau kažkas juk turi pasakyti tai baltaodei,
kad mažumėlę atsitrauktų, tiesa?
Šiaip jau aš irgi baltaodis.
Tu labai baltas.
Tu - irgi, Polai, šiaip jau.
Ne. Aš - žilas pusamžis.
Tiesa. - Ačiū.
Žinai, aš bendravau su Tija ir Liz prieš jos jaunėliui išvykstant į koledžą.
Ji - mama perekšlė. - Tikrai?
Rimtai. Privalai jai pasakyti, kad mama čia ne ji.
Tu mama.
Aš mama. - Ištark tvirčiau.
Tu mama! - Aš mama.
Tu mama. - Tu mama.
Aš mama. - Tu esi jos mama.
Aš mama, po galais!
Taip. Tai eik ir pasakyk jai.
Ačiū! Aš mama!
Tu mama. - Eik pas ją.
Manai, jis pasakys jai į akis?
Ne.
Mano klientui skilęs skruostikaulis, jis nukentėjęs emociškai.
Siūlau nešvaistyti laiko. Nebent atsiimsite kaltinimus...
Kodėl turėčiau, bliamba?
Nes aš turiu 30 liudininkų,
mačiusių, kaip jūs pats priėjote prie gerbiamo psichologo
ir piktybiškai užpuolėte žmogų, kuris jūsų neprovokavo.
Mano ginamasis tiesiog neleido jam jo užmušti.
Čia net nekvepia nusikaltimu.
O jei norite aptarti žalą,
mano jau minėtas psichologas paliudys,
jog po jūsų kliento smurtinio išpuolio
jį kankina galvos skausmai.
Man skauda galvą ir man sunku susikaupti.
Ir aš... Manau, tuoj apsišiksiu.
O Dieve.
Kas... Ar susitikimas jau prasidėjo?
Taip, bičiuli. Jau prasidėjo.
Viskas gerai. Tu šaunuolis.
Tragedija.
Einame.
Taip! Eina šikt. Tai buvo nepaprasta.
Man patinka gąsdinti niekšus.
Juk jis - niekšas, tiesa? - Taip.
Mes juos sutriuškinom.
Ką aš sakiau? Viskas taip, kaip aš noriu.
Jis nuolat taip sako.
Tai mano mantra. Viskas taip, kaip aš noriu.
Buvai nepakartojamas, žmogau. Dažnai taip darai?
Niekada. Aš - nekilnojamojo turto teisininkas.
Tokio jaudulio dar nebuvau patyręs.
Aš - Atikas Finčas. Aš - Džulijana Margulis. Aš - Elė Vuds!
Atšvęskime.
Eime į naktinį klubą? Dabar 14.00 val.
Eime ledų? - Eime.
Bičiuliai, aš negaliu.
Tu niekada neatsisakai ledų. - Aš žinau, bet turiu grįžt į darbą.
Bet, Brajanai, išties nepakartojama. - Ačiū.
Pala. Šįvakar žaidžiame piklbolą.
Ateik 20.00 val. Ten pat. Lauksiu.
Aš negaliu. - Na jau, bus kaip senais laikais.
Žinau.
Ar jūs - ne geriausi draugai ar panašiai?
Ką tu iškrėtei?
Aš nežinau.
Kas, po galais, yra tas piklbolas?
Sparčiausiai populiarėjantis sportas Amerikoje. Neatsilik.
Gal baltaodžiams.
Eime su manim šįvakar. Tik iškart neatsisakyk.
O kas? Kas bus?
„Išgertuvės po tiltu“.
Liaukis. Visi susirinks.
Markas turės alkoholio, ir jei kuri mūsų apsimes, kad dulkinsimės su juo,
jis mus pavaišins.
O mes galim išgert daug. Aš noriu iki apsivėmimo.
Eik jau, ne.
Prisiekiu, bus linksma, prisišoksim, prisišėlsim,
prisidarysim nuotraukų su neryškiu fonu
ir paskelbsime su prierašu: „Nekokybiškos nuotraukos su kokybiškais draugais“.
Gerai skamba?
Ar galiu tave įkalbėti? Prašau.
Iki. - Bus suš... Iki pasimatymo.
Samer - tikra kvailė.
Kviečia eiti į „Išgertuves po tiltu“.
Kas tai?
Kai susirenka visi po tiltu ir geria.
Tikslus pavadinimas.
Jie visi - tokie nebrandūs.
Aišku, kad nebrandūs. Jie - paaugliai.
Jie nepatyrė to, ką patyrei tu.
Tuomet jiems pasisekė.
Kol kas.
Niekam nepavyksta nugyvent gyvenimo nenukentėjus.
Nei tau, nei man, ponui Drebančios Rankos.
Bet tau reikia apsispręsti.
Ar leisi sielvartui tave gramzdinti,
ar, perėjusi jį visą, stosi kitoje pusėje?
Aš jos ilgiuosi.
Ir niekas to nesupranta.
Pažįstu vieną, kuris supranta.
Aukštas tipas, nuolat man skambina.
Puikus metimas.
Dabar užsimanė vakarienių kartu.
Niekšas.
Juk negaliu staiga imti ir apsimesti, kad viskas gerai tarp mūsų.
Esi girdėjusi posakį „Imituok, kol tai įvyks“?
Vaidink jo dukters vaidmenį... Bent valandą.
Valandą?
Terapija man nepadeda.
Tai - ne terapija.
Tai tik pokalbiai, apie kuriuos tavo tėtis neturi sužinoti.
Kodėl?
Nes jis išpūs iš to burbulą.
Užsimanys mane apkabinti ar panašiai.
Taip, jis toks.
Tai ką manai?
Viena vakarienė.
Nupirk sumuštinių iš tos Nešvilio vištienos užkandinės.
Paskui nueik po tuo tiltu,
kur galėsi smerkti tuos kvailus paauglius.
Samer nori ten eiti kartu, nes mes dabar - įžymybės.
Kodėl?
Dėl tų futbolo varžybų.
Ten tėčio pacientas psichas sukėlė muštynes,
ir dabar visi apie tai kalba.
Vėl?
Pažiūrėjai į laikrodį
ir dabar nekvėpuosi iki kitos minutės.
Gerai.
Suprantu, kad šis tavo potraukis...
Minutė praėjo.
Žinau, kad toks elgesys tau padeda tikėti,
jog tada nenutiks nieko baisaus, bet tai - magiškas mąstymas.
Man patinka magija. - Ir man.
Klausyk, pasaulis nenuspėjamas.
Tačiau mano kabinetas, pažadu, yra absoliučiai saugus.
Tu juokauji, bliamba? - Labas.
Paprašei apginti tavo draugą, kad jis nesėstų.
Ką ir padariau, stebuklingai, beje.
Nenorėjau trukdyti, bet tai - svarbu.
O tu nuėjai ir viskas?
Kaip tu, bliamba, drįsti?
Aš nenoriu keiktis.
Aš tiesiog labai susijaudinęs. Už šią sesiją sumokėsiu.
Ne tau. Tau nemokėsiu. Jums, suprantama. Pervesiu per „Venmo“.
Tu privalai ateiti į piklbolą.
Brajanai.
Juk sakiau, šįvakar negaliu.
Rimtai vakarą su geriausiu draugu iškeisi
į sėdėjimą tamsoje su viskiu puodelyje su Kalėdų senio paveiksliuku?
Tai liūdna, žmogau. Tai taip liūdna.
Manau, tu bjauriai elgiesi, ir aš to nevertas. Kaip ir jūs.
Dar sykį atsiprašau. Geros dienos.
Kvėpuok, Vole.
Tu mirsi. - Mes visi mirsim.
Ką darai? - Šlifuoju akmenėlius.
Radau restoraną,
kur galima žaisti kukurūzų futbolą, kol valgai užkandžius.
Gal nori šįvakar nueiti? - Nenoriu ten eiti niekada.
Be to, šiandien - takų antradienis, ateis Alisa.
O, taip. Tas vaikas, kuris nėra mūsų. Ar aš irgi kviečiamas?
Taip, bet geriau neik.
Sėkmės su akmenukais. - Ačiū.
Atsiprašau! Liz?
Labas.
Gabė, tiesa? - Taip.
Nesimatėme nuo tada, kai Tija...
Kaip tu? - Gerai.
Užsukau, nes atvežiau naują krepšinio lanką Džimiui su Alisa.
Jis nori, kad jie vėl kartu žaistų.
Smagu. - Labai smagu.
Smagu tave matyti. - Man tave irgi.
Vajė. Beje,
Džimis man sakė, kaip šauniai rūpiniesi Alisa.
Man tai - malonumas. Ji - nuostabus vaikas.
Ji - geriausia.
Žinojai, kad aš - jos krikštamotė? - Ne.
Taip, smagu. Man patinka.
Žinai, Džimis labai stengiasi.
Žinai, jis nori sustiprinti jųdviejų ryšį.
Ir tai šaunu, tiesa? - Žinoma.
Mes norime to visi, tiesa? - Taip, žinoma.
Taip. Taigi,
gal tuomet galime atsitraukti ir leisti jiems būti?
Supranti, kuo daugiau tavęs, tuo mažiau Džimio.
Kur tas tavo krepšinio lankas?
Palikau prie namo.
Parodyk.
Turi pasitikėjimo problemų.
Parodyk man tą lanką.
Neplok čia man.
Man nepatinka... Stop. Neplok man. Aš tau ne mažas vaikas, Liz.
Aš galiu... Aš galiu supykti. Stop!
Aš nenoriu su tavim pyktis, girdi?
Tu nuostabiai padėjai,
ir neabejoju, kad Alisa laukia tavo sušikto takų antradienio, girdi?
Ir gal manyje dabar kalba psichologė, bet galbūt
dėl to, kad išvyko tavo sūnūs, tu bandai užpildyti tuštumą?
Kurią galbūt reikėtų pildyti kitomis veiklomis.
Gerai.
Aš sėdžiu čia ir šlifuoju akmenėlius.
Kas tu tokia, po galais? - Aš atėjau čia kaip draugė, po galais.
Sakei, kad tu - krikštamotė. Kur tu buvai visą šį laiką?
Aš turėjau savų problemų.
Užjaučiu. Turbūt tau sunku, nes mes čia tikrai neturim savų problemų.
Ir aš nesikišu per daug į jų gyvenimą.
Vadinasi, nepyksi, jei Alisa atsitrauks?
Žinau, ką tu apie mane manai.
Žinai...
Nugirdau jūsų pokalbį su Tija apie mane,
kai tu sakei: „Ji tokia mama“.
Tu ir esi mama. - Tu sakei tai ne kaip komplimentą.
Juk supranti, kad susimovei? - Taip.
Kodėl man melavai?
Tiesa skambėjo siaubingai.
Mano darbe toks elgesys nepriimtinas.
Žinai, koks žmogus dabar svarbiausias tavo gyvenime?
Tu. - Ne, šūdžiau.
Tavo duktė. - Tai ir norėjau pasakyt.
Aš - antras. - Aišku.
Neįsileisk profesinių reikalų į asmeninį gyvenimą.
Alisai ir taip sunku, ir ji pabėgs nuo tavęs, jei nesusiimsi.
Aš kalbu iš patirties.
Aš girdžiu tave. - Nerizikuok jos gyvenimu. Girdi?
Linktelėjimo negana. Pažadėk. - Gerai.
Jėzau, žmogau.
Ištark.
Pažadu. - Pažadu.
Čia tavo? - Ne.
Ačiū, Polai.
Esu labai tau dėkingas. Gerai.
Nagi. Ir vėl?
Tu šoki?
Didžiuojiesi savim?
Gremai, gali palikti mus vienus trumpam?
Gerai. - Ačiū.
Kas yra?
Tu nebegali ilgiau čia gyventi, Šonai.
Liaukitės. Rimtai? - Mes tave įspėjome.
Dar vienas kartas, ir keliausi lauk.
Koks pavyzdys Gremui? - Tai nebuvo muštynės bare.
Tu buvai sulaikytas.
Tau reikia pinigų, sūnau?
Ne, nieko man nereikia. - Galiu tau duoti pinigų.
Nieko man nereikia.
Hola guapa, qué tal? - Hola, Liz. Aš kalbėsiu angliškai.
Ačiū Dievui, nes prancūzų mokykloj beveik nesimokiau.
Užeik. - Aš čia pagalvojau,
gal vis tik pavakarieniausiu su tėčiu, jei tu nieko prieš?
Gerai. Puiku.
Žinoma, kad vakarieniauk. - Tikiuosi, nepriruošei daug visko.
Ne. Eik ir pabūk su tėčiu. Perduok linkėjimų.
Ačiū už tai, kad nepyksti.
Šūdas.
Bliamba.
Šunsnukis.
Labas. - Labas.
Kur susiruošei? - O kaip manai?
Einu į klubą.
Pasigersiu.
Ne, einu žaisti piklbolo su Brajanu.
Ar tai - sumuštiniai su vištiena? - Taip. Lyg ir.
Nupirkai mums? Vakarienei su manim?
Nes, pala, jei taip,
aš viską atšauksiu.
Ne, juk sakiau, kad turėjau kitų planų. Jie - man su Liz.
Taip, žinoma.
No problemo. Jau buvau beapsidžiaugiąs.
Maniau, geras, sumuštiniai su Alisa.
Eik. Pasilinksmink. - Ačiū. Jei tikrai neabejoji.
O Dieve. Aišku, kad neabejoju. Iki.
Iki.
SAMER HOLTAN
PO ŠIUO TILTU TIEK ALKOHOLIO! ATEIK, PRAŠAU!
O, taip.
Sveikas. Pakvietei tik du?
Neabejojai, kad ateisiu? - Viskas taip, kaip aš noriu.
Nekenčiu šio tavo posakio. - Žinau.
Gerai, pirmyn. Tu - su manim. Greičiau.
Užeik.
Kaip jis galėjo išsigalvoti žaidimą vien tam, kad nuo manęs pabėgtų?
Koks dar piklbolas?
Sparčiausiai populiarėjantis sportas Amerikoje. Štai toks.
Tiek to. Bet jis mane atstūmė.
O tu jam pasakei, kad norėjai kartu vakarieniauti?
O ar neaišku buvo? Aš buvau namie, turėjau vakarienę.
...liko trys manevrai.
Taip!
Kas jos tokios?
Nešniukštinėk ir žiūrėk varžybas.
Ar buvai kada vedęs?
Kas? Aš tik... Gerai jau, gerai. - Ne.
Dabar tu. Gražu!
Atmušk, bliamba.
Gražiai.
Aš! Bra! Bra! Pridenk mane.
Dabar aš, Brajanai!
Taip!
O, šūdas. Skauda? - Ne, viskas gerai.
Ar mes normaliai pasikalbėsime?
Ne šįvakar. Paduok.
Gerai.
Jei negali sakyt tiesos, tai kurių galų?
Bliamba.
Tu vengei manęs metus. Noriu žinot, kodėl.
Aš nežinau, Brajanai.
Žinai. Tiesiog pasakyk.
Nesvarbu.
Gal nereikia? - Sakyk.
Tu skendai!
Aš tave traukiau, o tu staiga ėmei ir palikai mane.
Buvau geriausias tavo draugas.
Aš - saulės spindulys, po galais. - Taip.
Aš žmogus-vaistas. - Taip, žinau!
Tu neleidai man liūdėti, Brajanai.
Man reikėjo pasiekti dugną, o tu man neleidai.
Nė velnio nesuvokei mano jausmų.
Aš tavęs nekaltinu, tiesiog sunku būti su tuo, kuris
nuolat sako: „Viskas taip, kaip aš noriu“, o aš palaidojau savo žmoną.
Girdi?
Mano žmona mirė, Brajanai.
Aš nesakiau, kad viskas taip, kaip nori tu.
O Dievuliau.
Aš kalbėjau apie save.
Atleisk man.
Atleisk.
Man metas.
Gerai.
Myliu tave. - Aš tave irgi.
Pasimatysim po metų. - Apsišik.
Kas per šūdas?
Sveika, Alisa. Viskas gerai.
Čia Šonas. Jis pas mus pernakvos.
Šonai, čia mano duktė Alisa. - Labas, Alisa.
Išvertė Egidija Namavičė