To je ono.
Dereku. - Hezky. Ty jo, hustý.
Pěkně. - Je teplá.
Jsi vzhůru? - Teď ty.
Jsi na řadě.
Já tam šla posledně.
Ty to hraješ? - Bacha na hlavu.
Nemůžeš tam jít ty? - Bože.
Jsi skvělá. - No jo.
Blbečku.
Vedle.
Jimmy!
Čau, Liz. Dělám, že hraju na klavír.
Jak se máš?
Mám se skvěle, díky. Seš normální?
Je pozdě, co? - Jsou tři ráno.
Omlouvám se. To je hrozný. Jsem hroznej.
Ztišíme se. Řeknu jim to.
Hej, budeme potichu. - No jo, furt.
Co je v té misce?
Preclíky. - V té druhé.
Adderall.
A možná něco na bolest. - Možná?
Určitě něco na bolest. Víš co, já to ztlumím.
Vypni to.
Vypnu to. Vždyť to říkám.
Ne.
Já vím. Billy Joel je king, ale musíme brát ohledy.
Kde je Alice?
Spí nahoře.
Jako fakt? Já mám být ticho?
Co je to za holky, Jimmy?
Moje kamarádky.
Šlapky? - Myslím, že ne.
Zaplatils jim?
Ještě ne.
Slečny, představím vás své kamarádce.
Vypadá to jak prádlo, ale jsou to plavky.
Dobrý vědět.
Zdravím, já jsem Kiara. A vy?
To neřešme. - To je Liz. A Liz, to je...
Sarah. - Sarah.
Dobře.
My už to zabalíme. - Dobře.
Hele, zabalíme to. Kvůli Liz.
Dobrou. - Dobrou, Kiaro. Dobrou...
Sarah. - Sarah.
Dobrou noc, Jimmy.
Hej, Liz.
Mrzí mě to.
Já vím.
Tak jo.
Čau. - Čau, Jimmy.
Ahoj. - Bylo to fajn.
Ahoj.
Dneska jsi vstala brzo.
Děkuju.
Tady máš namočený vločky.
Promiň, jestli jsem tě v noci rušil.
Alice?
Jako vždycky, kámo.
Kámo?
Svezu se s Liz.
Mohla bys jí říct... Dobře, ahoj.
PALIVO
Do pr...
Kurva!
Uhni, debile! - Polib mi!
CENTRUM KOGNITIVNĚ-BEHAVIORÁLNÍ TERAPIE
Páni. Jste v pořádku?
Jo. Omlouvám se za zpoždění.
Stevene, co vás dnes trápí?
TERAPIE PRAVDOU
S dovolením. Co je, Jimmy?
Čau, Gaby.
Co se stalo?
Jde o mámu.
Už zase.
Chtěl bych zažít aspoň jeden den,
aniž by se mi někdo agresivně snažil komplikovat život.
Prostě kdykoliv se zbavím jednoho zlozvyku,
objeví se nějaký jiný.
Proč pořád chodím s povrchníma holkama?
Nemůžu se s nima sblížit.
Tentokrát jsem za to mohla já. Zapomněla jsem v obchodě brýle.
A jeho naštvalo, že jsme se tam museli vrátit.
Ten blbej barista. Přece nebudu hláskovat jméno Dan.
Nakonec v obchodě nebyly.
Já je měla na hlavě.
Takže zůstanu sám?
Budu hrozně úspěšnej, ale sám?
Musím si nehty kousat, když jsou křivé.
A že nikdy nebudou úplně rovné? To je blbost.
...která je milá a inteligentní.
Zamlada jsem byl její zajíček.
Ale musí být sexy.
Ale umí být taková svině, že mě to ničí.
Jaký je to pocit?
Nevím, co dál. - ...co dál.
Nevím, co dál. - Nejsem ničí zajíček.
Motám se v začarovaném kruhu.
Nebudu šťastný.
Oba víme, že to nepůjde.
A on pořád opakoval, jak jsem hloupá.
Nejste hloupá.
Kdybych prý neměla velký kozy, nikdo by mě nechtěl, což je skoro milý.
Není. - Já vím, ale on mě miluje.
Tak dost! Grace, tohle děláme už dva roky.
Roky vašeho života!
Nestalo se, že by chlap řekl ženě, že je hloupá a má kliku, že má velký kozy,
a já si řekl, že jsou určitě strašně zamilovaní.
Pořád říkáte, jak je skvělej. Já ho viděl.
Není. Má moc velký svaly.
A upnutý trička. To se nelíbí nikomu. Fuj.
A jak se to říká? Jak?
Nevím, o čem mluvíte.
Držka! Je to držka.
Ten chlap je prostě držka. Odpornej zevnitř i navenek.
Promiňte, nechápu, co se to děje. Mluvila jsem a...
Grace, manžel vás citově zneužívá.
Nesnaží se zlepšit. Ani to neplánuje.
Namluvil vám, že na víc nemáte. Ale máte.
Dejte mu kopačky.
Není to tak jednoduché.
Ale je. Nemáte děti.
Jeďte za sestrou do Vancouveru.
Ale pak...
Jinak jste u mě skončila.
Koukněte... - Dobře.
Dobře.
Vypiju to, protože mám žízeň.
Děje se něco, Paule?
Té vody máš moc. - Tak se na mě koukni.
Mám svinsky svěží pleť.
Piju jednu denně a zbavila jsem se migrén,
bolavý koleno přestalo bolet a jsem na všechny milejší.
Zkus to taky. Víš, z kolika procent jsi z vody?
Vím, z kolika procent je mi to fuk.
Mluví z tebe dehydratace.
Ahoj. - Nazdar, mladej.
Jak to jde? - Normálně.
Je to takový normální den.
V práci je to normálka. Víš, co jsem si říkal, Paule?
Něco v tom smyslu, že je to normálka?
Co sis říkal?
Taky se na pacienty někdy tak naštvete,
že jimi zničehonic chcete...
zatřást?
To nemůžeme.
Já vím. Já jim fandím.
Fakt. Říkám si: „No tak, ty pošahaná osobo, dokážeš se změnit.“
A oni se pak nikdy nezmění.
Únava ze soucitu. Na tu jednou narazíme všichni.
Jo.
Musíš klást otázky, poslouchat, nekritizovat
a nedělat tenhle výraz.
Promiň, ale my víme, co by měli dělat.
Protože je to úplně prostý.
„Když to dělám, jsem smutný.“ Tak to sakra nedělej!
Máme odpověď.
Nemáš někdy chuť je k tomu přinutit?
Super nápad. Zbavíme je samostatnosti, kdykoliv mají příležitost si sami pomoct.
Co by z nás bylo? Psychologická policie?
Bože.
Vnímám ten sarkasmus,
ale zní to drsňácky.
Cos provedl?
Nic jsem neprovedl.
Ty dostaneš.
Neříkej „úú“. Nevím, jak dál.
To je celý. Snažím se něco změnit. a chtěl jsem to s váma probrat.
Ale došel mi čas, musím za pacientem.
Nemáš hodinky. - Naser si, Gaby.
Dobře. - Přeju vám krásnej den.
Další sezení zvládnu přímo ukázkově.
Virginia Woolfová se taky chtěla utopit.
No tak, Paule.
Seru na to.
Čau, Jimáku.
Kam jdeš?
Půjdu domů.
Nemám zrovna nejlepší den, tak se naložím do vany.
Dal jsem si do koupelny televizi.
Paráda. Žiješ si svůj sen.
To ti přeju. - Je to bezva.
Potřebuju ti přenechat jednoho pacienta.
Bude to hračka. Voják, co byl v zahraničí a před půlrokem ho propustili.
Pořád ho zatýkají za napadení a rodiče mají starost.
To není hračka. - No tak.
Dneska jsem měla snad tisíc pacientů a zaskakuju za tebe pořád.
Dost se těším na ten film ve vaně.
Neviděl jsem Sám doma.
Budeš zírat, dokud na to nekývnu?
Tak jo. - Jo.
Co děláš?
To pochopíš později.
Bude se ti to líbit.
Sean.
Pardon, těch papírů je nějak moc.
Co kdybychom začali tím, že mi řeknete, proč tu jste?
Rvačka, soudem nařízená terapie, bla, bla, bla.
Takže třikrát „bla“?
Co přesně se stalo?
To, co vždycky. Někdo mě provokoval.
Ale já se nedal.
Strčil do mě, jakože „neser“. - Takže řekl „neser“?
No, neřekl. - Jasně.
Takže to „neser“ spíš naznačil. To nesnáším.
Vy to teď děláte? - Možná.
Dobře.
Ono vlastně o nic nejde.
Párkrát jsem se porval v baru, zavolali policii...
Vy zíváte? Zívl jste? - Ne.
Proč tu jako jsem? - Jo, dobře, zíval jsem.
Omlouvám se. Nebylo to kvůli vám.
Pokračujte prosím.
To je jedno. Můžu odejít?
Jo. Jasně.
Omlouvám se.
Kurva!
Haló?
Ježíši, Tio, to je nechutný.
Víš, že máš problém?
Mám za sebou dlouhej den. Uklidňuje mě to.
Abys věděla, tak bych je všechny přepral.
Jo? - Jo. Když nejsou pravidla,
tak štípu.
Ne. Neštípej mě.
Nepřibližuj se.
Žádný štípání. Ne.
Neboj... Štíp! - Ne!
Dobře.
Jsem silák!
Asi mi prasklo žebro. - Ale ne.
Jimmy!
Jo. - Panebože.
Mám tě. Co uděláš?
Ahoj. - Ahoj.
Jak je prudký? - Ten kopec?
Dost. - Jo?
Hodně prudký. A pak z něj skočí.
Sakra. Pusť mě.
Ahoj.
Jsi v mým křoví. - Je moc hezký.
Neříká se tomu topiary?
Nevím. Stará se o to nějakej chlap.
Jak se má Alice?
Jak se máš?
Je v pohodě. Jedla a udělala si úkoly.
Byla na tréninku. - Fotbal už začal?
Jo, začal a ona si to fakt dává.
Promiň, musím se zeptat. Takhle to s tebou bude už napořád?
To nevím.
Tak jo.
Ještě jsi nejedl. Dám ti večeři.
Co je? Běž ke dveřím.
Bože. - No jo. Trochu jsem uvízl.
Alice, ahoj. Jak ses měla?
Pokecáme pak.
Děkuju.
To je jen bílé maso? - Jako fakt?
To je fuk. Super. - Jimmy, Alice je skvělá.
Než se naděješ, bude na vysoké a ty budeš litovat,
žes to posral tak, že nechce jezdit domů.
To už se stalo. - Tak už je to šumák.
Vzpamatuj se, ty jo.
No tak.
Jimmy. - Čau, Dereku.
Já myslel, že už mám děcka z krku. Díky.
Není zač. Dereku, večeře ti bude moc chutnat.
Je výborná. - Jestli něco zbylo.
Jasně, zkus se s Alicí znovu sblížit.
Netlač na ni. Nevyjde to.
Já ti nevím. Omelety zbožňuje, takže by to vyjít mohlo.
Klidně mi hned ráno zavolej
a řekni, že se pletu.
Nemůžu se dočkat.
Vážím si...
Jo. Ne, dobře. Musím končit. Ahoj.
Blbečku.
Ahoj. Máš ranní trénink? Když ti začal ten fotbal?
Posilku. Vím, o čem mluvíš.
Bezva. Dělám ti omeletu, protože když cvičíš, potřebuješ bílkoviny.
Mně stačí ty vločky.
Už to bude.
Čau.
Jsem rád, že jste tu. - Nemám na výběr.
Řekl jsem tátovi, že stojíte za prd, ale máma nevěděla, co dál,
a zas se rozbrečela.
Tak tady zase okouním.
Máte pravdu. Minule jsem fakt stál za prd.
Za jeden velkej prd.
Ale věřte mi, že jinak jsem v tomhle fakt dobrej.
Má být vypnutý. Pardon.
Musím to vzít. - Jak jinak.
Grace, zdravím.
Udělala jsem to. Opustila jsem ho. Jsem u sestry.
Jsem na vás moc hrdý.
Poslyšte, já teď nemůžu, mám tu pacienta.
Jo, probodává mě pohledem.
Cože? Jsem Ice Cube, nebo co?
Ozvu se, slibuju. - Dobře.
Jenom... děkuju, Jimmy.
Tak jo, nashle.
Jo, ty vole!
Pomohl jsem jí, že by se z toho jeden posral.
No a co já s tím?
Říkám vám to, protože bych chtěl dostat druhou šanci.
Tak na rovinu.
Posledně jsem byl asi trochu sjetej. A opilej.
Z předchozího večera. Mám nějaký problémy.
Ale Seane, o tomhle si spolu musíme promluvit.
Nevypadá jak po obyčejné rvačce v baru.
Mlátil jste ho bez přestání i potom, co upadl do bezvědomí.
Nebylo to tak?
Jo, bylo.
No a co vás dokáže vyprovokovat?
Cokoliv. Všechno.
Žďuchnutí.
Blbý kecy.
Když někdo nahlas dýchá.
Když se to stane, vybuchnu. A pak mám bílo před očima.
Ani nevím, co se děje, dokud není po všem.
Dokážete...
Dokážete to zastavit?
To nevím.
Co tady sakra dělám?
Věříte mi, Seane?
Vůbec. - Nevadí.
Jsem u psychologické policie.
Co?
Najdeme vám někoho, koho zmlátíte. - Cože?
Kam jako jdete?
MMA? To se vám líbí?
Mně? Ne. Je to hrozně nebezpečný.
Dobrej. Můj kámoš to chce zkusit.
Tak, Seane, to dáš.
Ať nepozná, že se bojíme.
Koukej na něj, ne na mě. Chce tě znejistit.
Jo, to je ono.
Tak. Do něj!
Jo.
Tady se může kopat. Seane, může kopat.
Bude kopat celou dobu.
Já vím. - Využij ten svůj vztek!
Byl prostě fakt rychlej.
Hrozně. Ale v posledním kole jsem ho málem dostal.
Jasně.
Přidrž si to na rtu, ať ti to splaskne.
To je příjemný.
Četl jsem tvůj spis.
Tvůj pobyt v zahraničí byl samé trauma a násilí.
To násilí máš v sobě a ono se snaží dostat ven.
„Čemu se bráníš, to přetrvá.“ Carl Jung.
Myslel jsem, že když namlátíš někomu, komu to nevadí,
třeba už nezkopeš každýho, kdo se v nějakým baru nahlas nadechne.
Dobrý.
Pak zjistíme, co za tím vším je.
Zabere to?
Určitě.
Dobře.
Nebo budeš ještě krvežíznivější a nebezpečnější.
Uvidíme.
Co? Krvežíznivější? Ty vole.
Sakra. Pojď, musíme vypadnout.
Kdo to je? - Můj nejlepší kámoš Brian.
Pojď, prosím. Štíp. - Už jdu.
Ty vole, víš, že seš magor?
Ty jsi větší. - To je fakt.
Nechals ho někoho zmlátit?
Přiměl jsi černošského mladíka, aby v tomhle prostředí někoho zmlátil.
Chápu, že to je šílený,
ale začíná mi věřit. Tak co myslíš?
Ty jo. Ta láhev vypadá jako mimino té mojí.
Jasně.
Myslíš, že by ji Paul chtěl?
Četla jsem, že lidi s parkinsonem bývají dehydrovaní,
tak mu ji asi prostě dám na stůl.
To je milý.
A taky vlezlý, ale to k tobě asi patří.
Díky.
Proč mi nechceš odpovědět?
Ty kraviny, co se Seanem děláš, jsou tak neetický,
že si připadám jak komplic už tím, že poslouchám.
Budu se soustředit na svoje kraviny.
Ne na tohle, ať je to co chce.
Chci, abys ze mě měla radost.
Fakt.
Jsem ráda, že jsi zase ožil.
Ale... bacha.
Bacha, Jimmy.
Tak, do toho.
A sak...
Šachmat, kamaráde. Šachmat. Vzdávám se.
Už to chápu.
Bože.
Ty jo, Paule, vyděsils mě.
Posaď se, Jimmy.
Bude sranda?
Zrovna mi volal Seanův otec.
Prý se ze sezení u tebe vrátil s ulomeným zubem.
Takže sranda nebude.
Pro tebe ne.
Asi se sešlo jedno s druhým.
Nenechal bych Seana zápasit, kdybych Grace předtím nepřiměl opustit manžela.
Cože? Počkej, ty...
Cos udělal?
Ne, je to dobrý. Odjela za hranice. Je nadšená.
Říkal jsem, ať si sedneš.
Kdybych seděl, přišlo by mi, že mám průšvih.
Taky že máš.
Paule, dovedu lidem pomoct, ale musím si víc ušpinit ruce.
Zkus se do mě vžít. Věřil by sis?
Odpověď zní „ne“.
Nestihl jsem se do tebe vžít. Víš?
Hele.
To si děláš srandu.
Jimmy, promiň, že jsem na tebe pořád tak přísnej.
To proto, že tě mám z celého srdce rád.
Takhle nemluvím.
Víš co, mám o tebe starost.
To chápu.
Vím, že jsem na tom letos nebyl zrovna nejlíp.
Asi jsem na něco přišel.
Musíš mě nechat pokračovat.
Snažíš se vůbec být opatrný?
Nebo si prostě zničíš kariéru a mě stáhneš s sebou?
Padesát na padesát.
Promiň, Paule. To byl blbej vtip.
Prosím tě, mohl bys být aspoň deset vteřin zticha
a nechat mě přemýšlet?
Jo. Samozřejmě.
Oba budeme moct... - Začneme teď?
Mám ji celou dobu rozepnutou?
Drž už hubu.
Dobře.
Tak padej.
To je můj kancl.
To teda trvalo, než ti to došlo.
Nevím, co po mně chceš.
Co ti dělá radost?
Modrá tříšť.
Mně taky.
Ale vážně. Kdys byl naposledy šťastný?
Kdykoliv si vzpomenu na to, jak jsem někdy byl šťastnej, naseru se, protože...
vidím, jak jsem na tom teď, že ty časy jsou pryč a už je nevrátím.
Vím, jaký to je.
Ale hovno. - Ale hovno.
Umřela mi žena.
Jo. Zemřela při autonehodě.
Když jsem ji viděl naposled, hádali jsme se. Takže to bylo dost drsný.
Občas mě zaskočí nějaká úžasná vzpomínka na ni.
Většinou nějaká hloupost, rozumíš.
A když se vzpamatuju...
Být tady bez ní je nesnesitelný.
Ale jednou snad budu schopnej na ni vzpomínat a tohle necítit.
Určitě mi tohle máš říkat? - Rozhodně ne.
VŠECHNO OK?
SE SESTROU NA TERASE
Čau, Jimmy. - Ahoj, Dereku. Jak je?
Já toho psa nechtěl. - Pacientka bydlí u své sestry.
Tak to nás oba čeká skvělý den.
Jste pomalý.
Už jsi vzhůru.
Koupil jsem ti čerstvé borůvky do ovesných vloček,
protože vím, jak máš vločky ráda.
Což je divný, když chutnají jak mokrej papír.
Nemusíme se bavit. Posaď se a vychutnej si snídani.
Budu se dívat jinam.
Neviděl jsi můj dres? - Jo.
Vypral jsem ti ho.
Tohle nestačí. To, co děláš.
Celou tu dobu se chováš, jako by to postihlo jen tebe,
ale postihlo to nás oba.
Postihlo to i mě.
A vyrovnávám se s tím sama, protože musím.
Tak si nemysli, že stačí borůvky a vypranej dres,
abych ti všechno odpustila.
Nějakej problém?
Ahoj.
Neměl do mě vrazit.
Nějakej chlápek šel kolem a vrazil do mě. Do ramene.
Co se stalo? - To ti řeknu.
Podíval jsem se do toho jeho tlustýho ksichtu a uviděl jsem to.
Viděl jsem se, jak ho řežu. Krása.
A pak jsem odešel.
Zavolal jsem ti, protože si potřebuju promluvit.
Ty jsi můj terapeut. Nevím, co teď s tím.
Prostě... Já nevím.
Ano!
Dva ze dvou, bejby!
Co blbneš? - Raduju se. Seane, je to výhra.
Tys toho chlápka nezabil. To je pokrok.
Být naštvanej je normální. To já jsem pořád.
Dokázals to. Jdeme slavit.
Zaskákej si. - Ne.
Skočíš na mě? - Asi ne.
No tak.
Jo. Paráda.
Jo! Nemáš hlad? Já jo.
Ty ses úplně zbláznil. - Jsem jenom nadšenej.
Nezajdeme na večeři? - Jo.
Tvoje dcera bude hlady? - No, má fotbalovej zápas.
Proč tam nejseš?
Protože jsem ti zavolal?
Ne, protože jsem hroznej.
Ale hovno. Jdeme.
Dobře.
No tak.
Krucinál. To nestihneme. Začíná to za deset minut.
Proč je takovej provoz?
Kvůli tomu zápasu?
Jo, kvůli středoškolskýmu dívčímu fotbalu.
No jo.
S dovolením.
Seane, drž se.
Hej!
Jsou to tři kiláky. Doběhnem to.
Auto tu necháš?
Jsem běloch v Pasadeně. Policajti mi ho možná tak hodí domů. Pojď.
To musí být fajn.
Zkus mě dohnat!
Jsem hned za tebou!
To dáš.
Tak jo.
Co teď? Noha.
Moje koule. To bolí.
Tak jo.
Ne.
Už tam skoro jsme. Vidíš? Tam poběžíme.
To dáš. Kdopak to dá?
Tak už běž. - Tak jo. Pojď za mnou. Šup.
Hej! - Já to nedám.
Rok jsem necvičil. A jí to je stejně jedno.
Ale není.
Chyť se mě.
Můžeš? Ať už jsme tam. To dáš. - Tak jo.
Tak. Jsme tady.
Budu ti věřit. Mám mžitky před očima.
Přišel jsem o něco? - Teď to začalo.
Dobře. Teď to začalo. Dobrý.
Jsem tady!
Jo!
Viděls? - Dobrý. Jo.
Do toho, Alice!
Je dobrá. Jo. - Jo, to je.
Je to šikovná holka.
Nazdárek.
Řekls mojí ženě, ať mě opustí?
Za to tě platím?
Zůstaň ležet!
Chceš si to rozdat?
Seane? Nic mi není.
Seane. Ne. Už leží. Seane, nech ho být.
Prosím. Nic mi není. - Kreténe.
Prosím. Už má dost.
Pomoc!
Hej, někdo nám pomozte! - Ne! Pusťte mě!
Já si nezačal. - No jo. Jdeme. Pozor na hlavu.
Ahoj.
Děkuju, žes přišel.
Přišel bych už dřív.
Akorát že...
Jsi svojí mámě hrozně podobná.
Překlad titulků: Kristina Himmerová