Čia jau kita šneka.
Derekai. - Geras. Oho, beprotiška.
Geras. - Koks šiltas.
Nemiegi? - Dabar tu.
Dabar tavo eilė.
Aš ėjau aną sykį.
Apsimeti? - Saugok galvą.
Gal gali tu? - O Dieve.
Myliu tave. - O, taip.
Liurbi.
Nepataikei.
Džimi!
Labas, Liz. Groju oro pianinu.
Kaip gyveni?
Puikiai, ačiū. Kas tau negerai?
Jau vėlu, tiesa? - Trečia valanda ryto.
Atleisk. Siaubas.
Mes kalbėsim tyliau. Aš joms pasakysiu.
Ei, reikia tyliau. - Kaip nori.
Kas tame dubenėlyje, Džimi?
Sūrūs sausainėliai. - Kitame.
Aderalis.
Gal dar pora nuskausminamųjų. - Gal?
Taip, čia nuskausminamieji. Ar patildysiu muziką.
Išjunk muziką.
Išjungsiu muziką. Taip ir sakiau.
Ne.
Žinau, Bilis Džoelis - karalius, bet reikia gerbt kaimynus.
Kur Alisa?
Ji ten... Ji miega.
Rimtai? Tai aš turiu kalbėt tyliai?
Kas tos panos, Džimi?
Mano draugės.
Kekšės? - Nemanau.
Tu joms sumokėjai?
Dar ne.
Panelės, ateikite, supažindinsiu jus su savo drauge.
Jų maudymosi kostiumėliai atrodo kaip apatiniai, bet tai maudymosi kostiumėliai.
Smagu žinoti.
Labas. Aš Kijara. Kuo tu vardu?
Tiek to, nesvarbu. - Čia Liz.
Liz, čia...
Sara. - ...Sara.
Gerai.
Mes išeisime. - Gerai.
Ei, rinkimės daiktus. Liz nori, kad baigtume.
Labanakt, Liz. - Labanakt, Kijara. Labanakt...
Sara. - ...Sara.
Labanakt, Džimi.
Ei, Liz?
Atleisk.
Gerai.
Gerai, eime.
Viso. - Viso, Džimi.
Viso. - Buvo linksma.
Labas.
Anksti atsikėlei.
Ačiū.
Štai tavo avižos.
Atleisk, jei naktį triukšmavau.
Alisa?
Nieko naujo, bro.
„Bro“?
Liz mane nuveš.
Perduok jai... Gerai, viso.
KURAS
Bl...
Bliamba!
Traukis iš kelio! - Čiulpk pimpį!
ROUDSO KOGNITYVINĖS ELGESIO TERAPIJOS CENTRAS
POLAS T. ROUDSAS - DŽEIMSAS LEIRDAS GABRIELĖ EVANS
Ar jums viskas gerai?
Taip. Atleiskite už vėlavimą.
Styvenai, kaip laikaisi šiandien?
Atleisk. Sveikas, Džimi.
Sveika, Gabe.
Kas tave neramina?
Motina.
Ir vėl.
Noriu, kad nors vieną dieną
man niekas agresyviai nesistengtų apsunkinti gyvenimo.
Regis, vos atsikratau vieno potraukio,
kaipmat atsiranda kitas, suprantate?
Kodėl man nuolat pasitaiko paviršutiniškos panelės?
Aš neužmezgu su jomis ryšio.
Šįkart buvau kalta aš. Parduotuvėje palikau akinius nuo saulės.
Ir jis supyko, kad teko grįžti.
Sušiktas barista. Neklausinėk, kaip rašomas vardas „Denas“.
Paaiškėjo, kad parduotuvėje jų nebuvo.
Jie buvo ant mano galvos.
Negi liksiu vienas?
Ar aš liksiu itin sėkmingas vienišas vyras?
Negaliu nekramtyt nagų, jei jie nelygūs.
Kodėl jie visada negali būti lygūs? Tikra beprotybė.
...geraširdė, protinga.
Vaikystėje aš buvau jos berniukas žaisliukas.
Jos turi būt gražios.
Bet kartais ji siaubingai elgiasi, tai mane žudo.
Ir kaip tu dėl to jautiesi?
Lyg būčiau įstrigusi. - Įstrigęs.
Jaučiuosi įstrigęs. - Joks aš ne žaisliukas.
Lyg sukčiausi amžiname rate.
Nebesitikiu laimės.
Abu žinom, kad man nepavyks.
Ir jis nesustodamas man aiškino, kokia esu kvaila.
Tu nesi kvaila, Greise.
Jis sakė, kad jei ne mano papai, niekas manimi nenorėtų rūpintis,
tai beveik komplimentas.
Tai ne komplimentas. - Žinau, bet jis mane myli.
Pakaks! Greise, mes jau dirbame dvejus metus.
Dveji tavo gyvenimo metai.
Niekada, išgirdęs, kaip vyras sako moteriai,
kad ji kvaila ir jos puikūs papai,
nepagalvojau: „Čia tikriausiai meilė.“
O tu man kartoji, koks jis puikus. Aš jį mačiau.
Nėra jis puikus. Jo raumenys per dideli.
Jo marškinėliai per ankšti. Niekam tai nepatinka. Tai bjauru.
Ir koks tas žodis? Koks tas žodis?
Nenutuokiu, ką nori pasakyti.
Sušbjauris! Jis - sušbjauris.
Sušiktai bjaurus.
Sušbjauris visomis prasmėmis.
Atleisk, bet aš nieko nesuprantu.
Nes aš pasakojau ir...
Greise, tu patiri savo vyro emocinę prievartą.
Jis nesistengia taisytis. Ir nė neketina.
Jis verčia tave manyti, kad tu pati kalta. Bet tai netiesa.
Palik jį, po galais.
Tai nėra taip paprasta.
Labai paprasta. Vaikų jūs neturite.
Išvažiuok pas savo seserį į Vankuverį.
Bet tada...
Palik jį, antraip aš su tavim nebedirbsiu.
Klausyk... - Aišku.
Aišku.
Viską išgersiu Nes aš ištroškus
Kas neduoda tau ramybės, Polai?
Per daug vandens. - Pažvelk į mane.
Mano oda - velniškai skaisti.
Išgeriu po vieną tokį indą kasdien, ir man neskauda galvos,
mano kelis išgijo, aš malonesnė draugams ir savo šeimai.
Prisijunk. Ar žinai, kiek procentų mūsų kūne sudaro vanduo?
Aš žinau, kiek mano procentų į tai nusispjaut.
Tai kalba dehidratacija.
Labas. - Labas, vaikeli.
Kaip tau sekasi? - Normaliai, supranti?
Normali diena ir tiek.
Normalia poza. Žinai, ką galvojau, Polai?
Apie normalią pozą?
Kas? Ką galvoji?
Ar jūs kada nors supykstat ant pacientų taip smarkiai,
kad norisi imti juos ir
kaip ir pakratyti?
Mes jų nekratome.
Ne, aš žinau. Aš už juos sergu.
Tikrai. Aš toks:
„Ateik čia, sumautas žmogau. Tu gali pasikeisti.“
O jie nesikeičia.
Atjautos nuovargis. Visiem mums tai nutinka.
Taip.
Užduodi klausimus, klausai jų, išlaikai objektyvumą
ir nesimaivai.
Atleisk. Juk mes žinom, ką jiems reik daryti.
Kodėl? Todėl, kad tai paprasta, bliamba.
„Man liūdna, kai tai darau.“ Tai gal nedaryk to?
Mes žinom atsakymą.
Ar niekada nenorėjot tiesiog priversti juos?
Puiki idėja. Atimkime iš jų savarankiškumą,
paskutinį šansą sau padėti, taip?
Ir tapkime, kuo, psichologiniais karžygiais?
O Dieve.
Taip, regis, čia sarkazmas,
bet tai skamba kietai.
Ką padarei?
Aš ne... Nieko.
Dabar gausi.
Nesakyk „uu.“ Klausykit, aš įstrigau.
Aš... Viskas. Noriu kažką keisti.
Maniau, pasikalbėsiu su jumis apie tai.
Bet laikas baigėsi, manęs laukia pacientas.
Tu nesegi laikrodžio. - Eik šikt, Gabe.
Gerai. - Ir linkiu jums geros dienos,
nes su šiuo pacientu elgsiuosi pagal vadovėlį.
Žinai, Virdžinija Vulf irgi skandinosi.
Liaukis, Polai.
Velniop.
Ei, Džei-bonai.
Kur eini?
Namo, šiaip jau.
Nekokia diena buvo, todėl noriu pagulėt vonioje.
Vonioje pasistačiau teliką, kad galėčiau žiūrėt filmus.
Geras. Ne gyvenimas, o svajonė.
Tai man tavyje ir patinka. - Gana smagu. Aha.
Turiu tau perduoti vieną pacientą, gerai?
Paprasta kaip du pirštus apmyžt.
Jaunas karys, tarnavęs užsienyje, grįžęs prieš pusmetį.
Nuolat sulaikomas už smurtavimą, tad jo tėvai labai nerimauja.
Čia tau ne du pirštus apmyžt. - Liaukis.
Šiandien aš turėjau kokį tūkstantį pacientų, ir aš nuolat tave pavaduoju.
Aš labai noriu pažiūrėt filmą vonioje.
Nesu matęs „Vienas namuose“ originalo.
Ar tu spoksosi, kol nesutiksiu?
Gerai jau. - Taip.
Ką tu darai?
Suprasi vėliau.
Tau patiks, biče.
Šonas.
Atleisk, labai daug popierių.
Gal pasakyk, kodėl esi čia, kaip manai?
Susimušiau bare, teismas nurodė tvarkytis su pykčiu, bla bla bla.
Tai... Buvo trys „bla“?
Kas nutiko konkrečiai?
Kaip visada. Tas tipas nepaisė mano erdvės.
Man tai nepatiko.
Jis stumtelėjo mane petimi, tipo, „eik šikt“.
Jis pasakė: „Eik šikt“?
Jis to nesakė. - Aišku.
Vadinasi, jis savo elgesiu tai pasakė. Nekenčiu, kai taip daro.
Tu dabar taip darai? - Gal.
Gerai.
Žmogau, tai nieko tokio.
Įsivėliau į porą muštynių bare. Buvo iškviesta policija ir...
Tu žiovauji? Ką tik nusižiovavai? - Ne.
Kurių galų man čia būt? - Aš nusižiovavau.
Atleisk. Ne dėl tavęs ir tavo istorijos.
Prašau, tęsk.
Eik sau, žmogau. Galiu eiti?
Taip. Žinoma.
Atleisk man.
Bliamba!
Alio?
Jėzau, Tija, kaip šlykštu.
Tu turi problemų. Suvoki tai?
Sunki buvo diena. Tai mane atpalaiduoja.
Tavo žiniai, galiu atjungti bet kurį šitų vyrukų.
O, taip? - Taip, nes taisyklių nėra.
Aš gnybsiu.
Ne. Nesignaibyk.
Liaukis. Nesiartink.
Gnybti draudžiama. Nereikia.
Aš tai padarysiu... Gnybt! - Liaukis.
Gerai jau, gerai.
Koks aš stiprus!
Regis, girdėjau šonkaulį traškant. - O, ne.
Džimi!
O, taip. - Dieve mano.
Pakliuvai. Ką dabar darysi?
Labas. - Labas.
Ar labai status? - Kalnas?
Status. - Tikrai?
Gana status. Jie nušoka nuo uolos.
Bliamba. Išleiskite mane.
Labukas.
Tu - mano krūmuose. - Jie puikiai prižiūrėti.
Figūrinis karpymas? Taip vadinasi?
Nežinau, Džimi. Juos prižiūri kažkoks vyrukas.
Kaip sekasi Alisai?
Kaip tu, Alisa?
Gerai. Ji pamaitinta. Namų darbus padarė.
Buvo futbolo treniruotėje. - Jau prasidėjo futbolas?
Taip, prasidėjo. Ir jai puikiai sekasi.
Atleisk, turiu paklausti. Ar tu toks dabar būsi visada?
Nežinau.
Tiek to.
Tu nevakarieniavai. Įdėsiu tau.
Ką darai? Eik prie durų, bliamba!
Dieve mano. - Gerai. Aš įstrigau.
Alisa, labas. Kaip tau sekėsi? Ar...
Pasikalbėsim vėliau.
Ačiū.
Ar čia paukštiena, ar... - Rimtai?
Nesvarbu. Skaniai atrodo. - Džimi, Alisa - nuostabi mergaitė.
Ji išvyks į koledžą
tau nė neatsipeikėjus, ir tu gailėsiesi,
jog sušikai santykius taip, kad ji nenorės grįžt namo.
Manau, aš jau sušikau. - Tuomet velniop.
Grįžk į gyvenimą, biče.
Liaukis.
Džimi. - Labas, Derekai.
Maniau, kad vaikus jau užauginau, tad ačiū tau.
Nėr už ką. Ei, Derekai, tavęs laukia skani vakarienė.
Labai skanu. - Jei dar bus likę.
Aš pritariu tavo pastangoms suartėt su Alisa.
Nepersistenk. Bus tik blogiau.
Nežinau. Ji mėgsta omletą, manau, gali pavykti.
Visada gali paskambinti man iš pat ryto
ir pasakyti, kad aš klystu.
Aš tam ir gyvenu.
Aš išties dėkingas...
Taip... Ne, gerai. Turiu eiti. Iki.
Kvaiša.
Labas, tau rytinė treniruotė? Futbolo, kuris prasidėjo?
Einu į sporto salę.
Sporto salė. Daugiau nė žodžio.
Geras. Aš kepu tau omletą, nes kūnui reikia baltymų.
Man pakaks ir avižų.
Jis jau beveik iškepęs.
Iki.
Džiaugiuosi, kad grįžai. - Neturėjau kitos išeities.
Pasakiau tėčiui, kad tu - silpnakiaušis,
o mama tik skėstelėjo rankom
ir apsiverkė.
Todėl štai aš ir vėl čia.
Tu teisus. Aną sykį pasielgiau tikrai nekaip.
Kaip tikras silpnakiaušis.
Tačiau žinok, aš - labai geras specialistas.
Derėjo išjungti. Atleisk.
Turiu atsiliepti. - Žinoma, kad tave kur.
Greise, labas.
Aš tai padariau. Palikau jį.
Aš - pas savo seserį.
Aš labai tavimi didžiuojuosi.
Bet negaliu ilgiau kalbėt, nes pas mane pacientas.
Taip, jis spjaudosi ugnim.
Spjaudausi ugnim? Aš ką, koks Ice Cube?
Aš tau paskambinsiu. Pažadu. - Gerai.
Ačiū tau, Džimi.
Gerai, iki.
O, taip, močkrušy.
Žmogus, kuriam padėjau. Girdi? Padėjau jai taip, kad eina šikt.
Gerai. O kurių galų man tai sakai?
Kad suteiktum man dar vieną šansą.
Klausyk, būsiu su tavim atviras.
Praėjusį kartą aš buvau apsvaigęs. Ir girtas.
Buvau pavartojęs išvakarėse. Sunkus laikotarpis.
Bet, Šonai, mums reikia pakalbėti apie jį.
Tai nepanašu į įprastas peštynes bare.
Panašu, kad šį žmogų trankei tol,
kol jis prarado sąmonę, paskui trankei dar.
Tiesa?
Taip, tiesa.
Tai kas tave išveda iš pusiausvyros?
Bet kas. Viskas.
Ne toks stumtelėjimas.
Ne toks žodis.
Ne toks kvėpavimas.
Tada aš atsijungiu. Priešais akis - viskas balta.
Net nesuprantu, kas vyksta, kol tai nesibaigia.
Ar...
Ar gali tai išgydyti?
Nežinau.
Tai ką aš čia veikiu?
Pasitiki manim, Šonai?
Žinoma, kad ne. - Nesvarbu.
Aš - psichologinis karžygys.
Tu kas?
Suraskime, ką galima bus sumušti. - Pala, ką?
Kur eini, po galais?
MMA? Patinka šitas mėšlas?
Man? Ne. Jis superpavojingas.
Sveiki, mano bičiulis Šonas norėtų pasiboksuoti.
Šonai, tau pavyks.
Neparodyk jam, kad mes bijom.
Žiūrėk į jį, ne į mane. Jis tavim manipuliuoja.
Taip. Puiku.
Štai taip. Pulk jį! Pulk!
Taip.
O, bliamba, jis greitas.
Šonai, jis greitas.
Ir jis bus greitas visą šį laiką, manau.
Pats žinau. - Išnaudok savo pyktį!
Jis buvo labai greitas.
Tikrai labai greitas.
Nors įkrėčiau jam paskutiniame raunde.
Gerai.
Pridėk ledus prie lūpos, ne taip smarkiai sutins.
Geras.
Šonai, aš perskaičiau tavo bylą.
Tarnaudamas užsienyje patyrei daugybę traumų bei smurto.
Visas tas įtūžis - tavyje ir nuolat veržiasi į paviršių.
Kuo labiau priešiniesi, tuo smarkiau jis veršis. Karlas Jungas.
Aš maniau, kad jei primuši žmogų
tam skirtoje vietoje,
tai padės tau liautis baladoti
bet ką, kas ne taip kvėpuoja bare.
Viskas gerai.
Tada imsim kapstyti, kas vyksta gilumoje.
Manai, padės?
Žinoma.
Gerai.
Arba tavo kraujo troškimas sustiprės, ir tapsi dvigubai aršesnis.
Mes pažiūrėsime.
Nieko sau. Kraujo troškimas? Po galais.
Velnias, dingstam iš čia.
Kas jis toks?
Geriausias mano draugas Brajanas.
Eikš greičiau. Antraip įgnybsiu. - Einu, einu.
Tu žiauriai nenormalus bičas, žinai?
Ne daugiau nei tu. - Tiesa.
Nuvedei jį boksuotis? Rimtai?
Privertei jauną juodaodį kautis su kitais
šioje kultūrinėje aplinkoje?
Aš suprantu, kad tai beprotybė,
bet jis ėmė manimi pasitikėti. Tai ką manai?
O Dieve. Šitas buteliukas panašus į mano butelio kūdikį.
Gerai.
Manai, Polui patiks?
Skaičiau, kad Parkinsono liga sergantys labiau linkę dehidratuoti,
todėl nusprendžiau palikti tai jam ant stalo.
Miela. Bet...
Tai asmenybės ribų pažeidimas, kas, spėju, tau būdinga.
Ačiū.
O kodėl tu neatsakai į mano klausimą?
Nes istorija su Šonu yra tokia neetiška,
jog vien klausydama tavęs jaučiuosi bendrininke,
todėl verčiau sutelksiu dėmesį į savo reikalus,
o ne į tai, kas tai bebūtų.
O man reikia tavo palaikymo.
Tikrai.
Smagu matyti vėl sužibusias tavo akis.
Bet... ojoj.
Ojoj, Džimi.
Nagi, Šonai, pirmyn.
O, bl...
Šachas, bičiuli. Šachas. Pakaks.
Dabar aišku.
Šūdas.
Polai. Šiurpu.
Sėskis, Džimi.
Bus linksmas pokalbis?
Man ką tik skambino Šono tėvas.
Sako, jis grįžo po tavo konsultacijos nuskilusiu dantimi.
Ne, nelinksmas.
Bent jau ne tau.
Ir pamažu išėjo tai, kas išėjo.
Nebūčiau vedęs Šono į bokso ringą,
jei prieš tai nebūčiau liepęs Greisei palikti vyrą.
Ką? Pala, tu...
Tu... Ką padarei?
Ne, viskas gerai. Ji išvyko į užsienį. Ji laiminga.
Aš prašiau tavęs atsisėsti.
O aš atsakiau, kad jei atsisėsiu, manysiu, jog prisidirbau.
Tu prisidirbai.
Polai, man regis, aš galiu padėt žmonėms, bet turiu mažumėlę aktyviau veikti.
Manim dėtas pasitikėtum savimi?
Atsakymas yra ne.
Bet tu neleidai dėtis tavimi.
Žiūrėk.
Tu juokauji?
Džimi, atleisk, kad esu tau toks griežtas.
Tai iš didelės meilės tau.
Aš taip nekalbu.
Vaikeli, man neramu dėl tavęs.
Suprantu.
Aš suprantu, kad šiemet buvau nekoks.
Manau, galiu apčiuopti kažką naujo,
jei tik leistum tęsti.
Ar tu iš viso stengiesi būt atsargus? Ne?
Ar nori paleist savo, o tuo pačiu ir mano karjerą šuniui po uodega?
Kaip nukris moneta.
Atleisk, Polai. Kvailas pokštas.
Gali patylėti dešimt sekundžių
ir leisti man pamąstyti?
Žinoma, Polai.
Tai suteiks mums šansą... - Nuo dabar.
Ar tai visą laiką buvo atsegta?
Užsičiaupk, bliamba.
Gerai.
Nešdinkis.
Pala, čia mano kabinetas.
Per ilgai, matau.
Ups.
Nesuprantu, ko iš manęs nori.
Kas tau suteikia laimės?
Mėlyni glotnučiai.
Man irgi.
Bet rimtai. Kada paskutinį sykį buvai laimingas?
Kaskart prisiminęs, kuomet buvau laimingas, susinervinu,
nes matau, kas esu dabar, ir kad tas laikas praėjo,
ir aš jo nesusigrąžinsiu.
Taip, suprantu, kaip jautiesi.
Eik šikt. - Ir eisiu.
Mano žmona žuvo.
Taip, buvo užmušta avarijoje.
Prieš išsiskirdami tą dieną mes susipykom,
taigi buvo gana baisu.
Kartais išplaukia koks nuostabus prisiminimas.
Koks nors kvailas nereikšmingas įvykis, supranti?
O jam praėjus, aš...
Siaubingai bloga man be jos.
Bet tikiuosi, ateis diena, kai galėsiu prisiminti ją ir jaustis gerai.
Ar tau dera visa tai man pasakoti? - Tikrai ne.
AR VISKAS GERAI?
MES SU SESE JOS TERASOJE
Sveikas, Džimi. - Labas rytas, Derekai. Kaip tu?
Vedžioju šunį, kurio nenorėjau. - Mano pacientė apsigyveno pas savo sesę.
Regis, mūsų abiejų diena prasidėjo puikiai.
Nespėjai.
Ji jau pabudo.
Nupirkau tau šviežių mėlynių tavo ryto avižoms,
nes žinau, kad mėgsti avižas.
Nors niekas avižų nemėgsta, nes jų skonis - kaip šlapio popieriaus.
Mums nebūtina kalbėti.
Tu sėsk, suvalgyk pusryčius,
o aš nusisuksiu.
Nematei mano marškinėlių? - Čia.
Išskalbiau.
To nepakaks. To, ką darai.
Tu ilgai gyvenai taip, lyg tragedija ištiko tave vieną,
o ji ištiko mus.
Ji ištiko mane.
Ir man teko tvarkytis vienai, nes neturėjau išeities.
Todėl nemanyk, kad mėlynės ir išskalbti marškinėliai
atpirks tai, ką man padarei.
Turi problemų?
Sveikas, žmogau.
Ir kurių galų jis mane užkabino?
Vienas tipas eidamas pro šalį, atsitrenkė man į petį.
Ir kas? - Tuoj pasakysiu, kas.
Pažiūrėjau į jo riebų sušiktą veidą ir kažkaip pamačiau viską.
Mačiau, kaip sumalu jį į miltus. Buvo nuostabu.
O tada apsisukau ir nuėjau.
Paskambinau tau, nes norėjau pakalbėti.
O tu - mano psichologas.
Aš nežinau, kaip man elgtis, žmogau.
Aš tiesiog... Neišmanau.
Taip!
Jau du, po velnių!
Ką tu darai, žmogau? - Švenčiu, Šonai. Tai pergalė.
Tu neužmušei mulkio. Tai - progresas.
Pykti - normalu. Aš nuolat pykstu.
Tau pavyko. Nagi, atšvęskime.
Pašokinėkime. - Ne.
Susitrenkime krūtinėmis? - Ne, nenoriu.
Nagi.
Taip. Puiku.
Taip! Nori valgyt? Aš noriu.
Tu - sumautas beprotis, žmogau. - Nagi, žmogau. Aš džiūgauju.
Eime pavalgyt? - Gerai.
Ar tau nereikia pas dukrą?
Taip, jai, futbolo varžybos.
Tai kodėl tu ne ten?
Šūdas, dėl to, kad tau paskambinau aš?
Ne, dėl to, kad aš - blogas tėvas.
Velniop. Važiuojam.
Gerai.
Nagi.
Po galais. Mes nespėsime. Prasideda dešimtą.
Ir kodėl čia tiek daug mašinų?
Gal dėl varžybų?
Taip, visi skuba į vidurinės mokyklos mergaičių futbolo varžybas.
Aišku.
Atleiskite.
Šonai, laikykis.
Ei!
Nuo čia - tik trys kilometrai. Eisim pėsčiom.
Paliksi mašiną čia?
Aš - baltaodis Pasadenoje.
Farai greičiausiai ją tiesiog nugabens iki mano namų. Eime.
Smagu, kai taip.
Neatsilik!
Aš tuoj!
Tau pavyks.
Gerai.
Ką dabar? Koją.
Kiaušiukai. Kaip skauda.
Gerai.
Ne.
Nedaug liko. Matai? Bėgsim ten.
Tu tai gali. Kas tai padarys?
Tiesiog bėk, bliamba. - Gerai. Paskui mane. Nagi.
Biče! - Nebegaliu.
Nesportavau metus. Jai nė nerūpi.
Rūpi.
Duok ranką.
Pasiruošęs? Finišas jau netoli. Nagi. - Gerai.
Štai. Atėjom.
Patikėsiu tavo žodžiu, nes man - haliucinacijos.
Labas, ar daug praleidau? - Ką tik prasidėjo.
Gerai. Ką tik prasidėjo. Spėjom. Tik prasidėjo.
Aš čia!
Taip!
Geras. Taip. - Matei?
Šaunuolė, Alisa!
Ji - puiki, žmogau. Aha. - Taip, tiesa.
Jo - geras vaikas.
Labas, žmogau.
Tu pasakei mano žmonai, kad mane paliktų?
Už tai tau mokėjau?
Nesikišk, šūdžiau.
Nori muštis, bliamba?
Šonai? Man viskas gerai.
Šonai. Ne, ne. Jis jau guli. Šonai, pasitrauk.
Prašau. Man viskas gerai, Šonai. - Tu sušiktas...
Prašau, jam jau pakaks. Stok.
Padėkite!
- Atsiknisk! Pasitrauk!
Ne aš pradėjau. - Lipam. Saugok galvą.
Labas.
Ačiū, kad atėjai į mano varžybas.
Būčiau atėjęs anksčiau, žinok.
Tiesiog...
Tu tokia panaši į mamą.
Išvertė Egidija Namavičė