LEIK VJU, ČIKAGA 1848 M.
Hallå?
VISKAS TAVO
Ramiai.
Iš kur tu atsiradai?
Matai? Atnešk.
PAGAL LOREN BJUKAS ROMANĄ
Jis turėjo čia būti.
Girdėjai įrašą. Kada dar tai galėjo nutikti?
Nežinau. Jau nebežinau, ką girdėjau.
Ką man dabar daryti?
DŽIN-SUK GVANSAN
Dabar tu gyveni čia.
Čia gyvenau baigusi studijas.
Dirbi štai čia.
NACIONALINĖ FERMIO PAGREITINIMO LABORATORIJA
Esu „mechanikos technikė“?
Išsiaiškinsi rytoj, nuėjusi į darbą.
Negaliu.
Privalai. Jei negrįši namo, jei nepasirodysi darbe - ten,
kur žmonės tikisi tave pamatyti, jie kreipsis į policiją.
Ir jei mėginsi pasakyti, kas tau nutiko,
jie tavimi nepatikės.
Jie nuveš tave į ligoninę.
Tau taip nutiko?
Štai kas dabar esi.
Štai kas turi būti.
Tau pavyks. Aš jau daug kartų tą dariau.
- Kur eini? - Viskas bus gerai.
Kuo galiu padėti?
Ar Denas Velaskesas namuose?
Atleiskite. Aš tokio nepažįstu.
Jis čia gyvena.
Jau nebe. Atleiskit.
Kiek laiko čia jau gyvenate? Aš išeisiu. Tik pasakykite, kiek.
Kelerius metus.
- Gaunate laiškų? - Taip.
Ne, skirtų ankstesniam gyventojui. Laiškų, sąskaitų ir panašiai?
Ne, nesaugau kitų žmonių sąskaitų.
Viskas?
Taip.
Klausau.
Sveiki. Ar yra Reičelė?
Kas?
Labas rytas, Kerbe.
Atleisk. Dirbau iki vėlumos ir užmigau.
Aišku.
Ne, nemanau… Ką? Taip, aš…
Kerbe.
Žinau, kad užtrukau amžinybę, bet jau turiu straipsnius.
Tikrai. Bervino apiplėšimai. Štai.
„SUN-TIMES“ REPORTERĖ KERBĖ MAZRAČI
TEMA: BERVINO APIPLĖŠIMAI
Taip. Ačiū.
Galiu pasiimti?
Žinoma.
Labas rytas, Kerbe.
- Labas, kur Denas? - Kas?
Ar paprašei Čikagos policijos departamento ataskaitos apie Klarą Maizer?
„Maizer“? Nepamenu tokios užklausos.
Tai susiję su Džulijos Madrigal istorija.
Palauk… „Maizer“? Kalbam apie įtariamuosius?
Galvojau apie ką kita. Taip, Pavelas Banikas.
Prokuroras planuoja užbaigti bylą šią savaitę.
Jis pripažįsta kaltę?
Jam pateikė gerą pasiūlymą. Policija tiesiog norėjo viską užbaigti.
O kaip kitos moterys?
Žinai daugiau tokių atvejų?
- Banikas nužudė daugiau aukų? - Ne, ne jis.
Ką nori pasakyti?
Yra kitų moterų. Kodėl mes apie jas nerašysime?
Abė jau atėjo.
Jei turi kokios informacijos, tuomet pats laikas ja pasidalinti.
Kerbe, ateini?
Džefai, aprašyk rungtynes „Wrigley“ stadione.
Gal spėsiu į abejas, jei neužstrigsiu kamščiuose.
Gerai. Taip bus geriau.
Ir kaip judviem sekasi rašyti apie potvynį?
Laukiame atsakymų iš draudimo bendrovių.
Rodos, jos ruošiasi atmesti reikalavimus.
Turiu praėjusios nakties žmogžudysčių ataskaitą.
Ką gi. Pakelkit ranką, jei norėsite panagrinėti kažkurią iš jų.
„Gregas Hanamas, buitinis konfliktas, Nort Halstedo gatvė.
Arturas Morisas, nušautas Būsterio ir Ferfakso sankryžoje.
Susijęs su vietos gaujomis.“
- Aš paimsiu šitą. - Ką gi, kas toliau?
„Denas Velaskesas“?
Negali būti, bliamba. Denas?
- Ką? - Kas nutiko?
- Kas jis toks? - Denas čia anksčiau dirbo.
Aš jį pasikviečiau iš „The Observer“.
Daugelis jūsų jo turbūt nepažįstate.
Na, negali būti.
Abe, kur tai nutiko?
Kažkokiame bare. „Sid's“.
Ne, negali būti.
Esu ten buvęs. Netoli Aptaun Skvero.
Kerbe, tau viskas gerai?
Tu jį pažinojai?
Kerbe.
Kerbe?
Tau viskas gerai?
Antraip… nebūtum
Išėjęs taip toli nuo manęs
Harperi.
Gerą dieną pasirinkau. Prisimeni mane.
Ką nori pasakyti? Visad tave prisimenu.
Klausyk…
Noriu, kad man pasakytum.
Aiškiai. Tik neskiesk tų nesąmonių apie šviesas.
Jos visad yra. Ir tu apie jas kalbėtum.
Ar kam nors sakei apie Klarą?
Ką tokią?
Pats žinai.
Žinai, apie ką kalbu.
Taip.
Taip, tą šokėją iš įrašo?
Kuo tas įrašas ypatingas?
Aš…
Jis pernelyg tau priminė Paryžių.
Jis čia?
Tu jį jiems atidavei?
- Ko ieškai? - Įrašo.
To, kurį paėmei iš manęs. Su Klara.
Kuo?
Ne, ne. Tik nepradėk. Todėl ir atėjau šiandien.
Šiandien - gera diena.
Žinau tai.
Ko iš manęs nori? Neturiu to tavo įrašo.
Turi. Taip turi. Žinau, jog turi.
Ir jį kažkam atiduosi.
Taip jie mane suras.
Žinau, kad jis pas tave.
Jei ir turiu, tai nežinau, kur jis.
Kažkur čia, bliamba.
Gerai, Leo.
Pažiūrėk į mane.
Ei.
Turi prisiminti. Tik tiek. Prisiminti.
Tuomet parsivesk mane į namą.
Man ten bus geriau.
Žinai,
tau čia puikiai sekasi.
Tikrai.
Tau tereikia gerai pagalvoti. Minutėlę.
Kur jis? Kur tas įrašas?
Harperi? Kada atėjai?
Kas nutiko?
Denas negyvas.
Štai kodėl ne tu.
Vakar viską peržiūrėjau.
Nuvykai tuo adresu, nurodytu ant dokumento?
Tai - tas pats butas, kuriame gyvenau baigusi mokslus.
Bet dabar mane išmetė iš studijų
1986 m. gegužės 15 d. - tą dieną, kai tave užpuolė.
Iš kur žinai?
Peržiūrėjau nuotraukas, knygas, drabužius.
Iki tos dienos niekas nepasikeitė.
Pameni, ką pasakojau apie daleles?
Kad kartais jos tampa susietos,
tarsi jas jungtų kažkoks siūlas?
Dabar manau, kad mes trys esame susieti tuo vienu siūlu.
Kaip mums to atsikratyti?
Gal pašalinus vieną iš dalelių,
kitos taptų laisvos?
Ir kas tuomet nutiks?
Jis galbūt yra tas, kuris mus sieja.
Tad nežinau, kas nutiks.
Nebenoriu taip jaustis.
Tad man nesvarbu, kas nutiks.
Tu prisimeni, kur eini?
Aš sekiau paskui tave.
- Tuomet kodėl eini priekyje? - Ką nori pasakyti?
Jau netoli?
Labai netoli.
Po velnių.
Jų nebėra.
Po galais, Harpai.
Nebematau šviesų.
Gerai. Nebereiks to klausytis.
Kas čia? Prikaupei dar daugiau šlamšto, a?
- Kiek laiko jau esi čia? - Nelabai žinau.
Kur įrašas? Ką su juo padarei?
Ar kada grįžai?
- Pažiūrėti „White Socks“ rungtynių? - Kur paslėpei įrašą?
Kam nors jį atidavei?
Tik tiek tenoriu.
Sugrįžti, pažiūrėti, kaip žaidžia Sikotas, Džeksonas,
- supranti. - Leo, užsičiaupk, bliamba!
Kur įrašas?
Pažįsti mane.
Žinai, kad niekam nepasakyčiau apie tave, apie namą.
Aš nieko nenoriu.
Tenoriu to, ką turėjau. Sugrąžink mane atgal.
To nebus, pats žinai.
Tau nepavyks.
Niekada.
Tuomet tu tą padaryk. Atidaryk duris.
Negaliu.
Atidaryk, bliamba!
- Tenoriu grįžti namo! - Patrauk rankas.
Tenoriu grįžti namo! Noriu namo! Atidaryk!
- Atidaryk! - Arba kas?
Aš galiu trenkti atgal. Aš - ne Klara.
- Tu, šūdo gabale. - Šūdas.
Kai ją metėme,
sakei, kad ji visiems išpliurps apie namą.
Žinojau, kad meluoji.
Palikai sušiktą įrašą. Nemanei, kad jį surasiu?
Galvojau, namas jį pradangino. Daiktai čia dingsta.
- Taip, į mano kišenę, bukagalvi tu. - Man jo reikia, Leo.
Tik nepradėk. Tau jo reikia, nes visiškai susimovei.
Tavo balsas, tavo namas, Klara.
Kažkas surado tave per tą įrašą. Bet kas gali tą padaryti.
Bet man nerūpi tas sušiktas įrašas, aišku? Gali turėt jį.
Mes abu grįšim atgal, į tą dieną, kai suradome šį namą.
Ir tuomet aš tau pasakysiu, kur jis. Pasakysiu.
Man nereikia to daryti.
Galiu sugrįžti į šiandieną
ir pakartoti tai tiek kartų, kiek prireiks.
Mėginai tą padaryti su Klara. Ji tave perkando. Aš irgi tą padarysiu.
Žinau, kodėl nenori sugrįžti. Nes nieko ten neturi.
Tavo gyvenime nėra nieko gero nei praeityje, nei ateityje.
Todėl niekad neišeisi iš šio namo. Nes niekur kitur nesi reikalingas.
„Juodieji liūtai“ kovėsi Vietname, bet galėjo būti ir ankstesniuose karuose.
Tikrai ant jo matei tą tatuiruotę?
Ar gali paskambinti pulkų klubams?
Pasidomėk, ar yra vietinių skyrių. Tuomet galėsime… Ei.
Kas yra?
Viskas pasikeitė.
Ir vėl.
- Surask kuo daugiau įrašų. - Gerai.
Sveika, Kerbe. Kas gero?
Galiu kai ko paklausti?
Žinoma.
- Tu tarnavai Vietname, tiesa? - Taip, tarnavau.
28-as pulkas, ar žinai, kas jie tokie?
Taip, žinoma. Tas pulkas - svarbus.
Ar jie kovėsi anksčiau? Korėjoje, o gal netgi Pirmajame pasauliniame kare?
Galbūt. Tai - senas pulkas.
Ar veteranų sąrašuose galima rasti vietinius gyventojus?
Ne Pirmojo pasaulinio. Veteranų sąrašai atsirado tik 4-ajame dešimtmetyje.
Bet galiu užklausti „Legiono“.
Per kelias dienas jie man atsakys. O kas?
Tiek ilgai laukti negaliu.
Tavo žmona, kaip ji laikosi?
Viki. Puikiai.
Ji nuostabi.
Kas čia?
Kada jas nufotografavai?
Nefotografavau. Tu paprašei jas surasti.
Tai - negatyvai, skirti straipsniui apie jį.
Straipsniui apie jo nužudymą.
Aš apie jį rašau?
Ne. Tik atnešei iš archyvo.
Nes aš ten dirbu.
Taip.
Straipsnį rašo Klerensas.
Jis turbūt paprašys tavęs paieškoti Deno straipsnių.
Sveika. Kuo galiu padėti?
Man viskas gerai, ačiū.
Puiku. Ką veiki prie mano stalo?
Kerbė sakė jos čia palaukti.
Ta mergina iš archyvo? Kodėl ji liepė tau sėsti prie mano stalo?
Nes…
Viskas gerai. Jau išeinu.
Kas tu?
Aš… mechanikos technikė.
Pastato?
Jų reikia straipsniui apie Deną Velaskesą?
Taip, mėginu surasti akcentų.
Abė sakė, kad geriausius straipsnius jis parašė 9-ojo dešimtmečio pradžioje,
bet tiek toli į praeitį dar nepriėjau.
Rašai apie tai, kas jam nutiko?
Turbūt. Medžiagos nedaug.
O policijos ataskaita? Nėra už ko užsikabinti?
Nelabai.
Galbūt vagystė, nepavykęs sandoris dėl narkotikų. Medicinos ekspertizės dar nėra.
Ar policija matė, kas jį apvogė?
Ne. Tai jis apvogė.
Taip, pastaruoju metu jo gyvenimas nebuvo rožėmis klotas.
Bet tas, kurį norėjo apvogti, turėjo peilį… ir viskas.
Policija taip sako?
Denas turėjo kito žmogaus daiktų.
Kodėl Kerbė liepė tau sėsti čia?
Jau sakiau, kad išeinu.
Pavogei kažką nuo mano stalo?
Ne, jis - Kerbės.
- Turite išeiti. - Kas vyksta?
- Nelieskit manęs. - Atsargiai. Eime su mumis, gerai?
- Kada čia atėjote? - Kam galėtume paskambinti?
Kas nuvežtų jus namo?
- Nežinau. - Kaip tai nežinote?
- Gerai, turime eiti. - Prašau, prašau.
- Ponia, viskas gerai. - Paklausykit. Aš čia laukiau.
- Gerai. - Ji netrukus ateis,
- aš jos laukiu. Prašau. - Mes ją surasime.
Gerai, ačiū.
- Kas nutiko? - Užklydo kažkokia moteris iš gatvės.
Policijai teko ją išvesti lauk.
Džinę?
Nežinau. Tu ją pažįsti?
Taip, pasakiau jai, kad gali čia pabūti.
Aišku, o tu kas tokia?
Airise?
Laba diena. Kuo galiu padėti? Kas jus atsiuntė?
Atėjau dėl Deno. Dirbau su juo „Sun-Times“.
Jam ten neblogai sekėsi. Nors jau kurį laiką ten nebedirbo.
Tiesą sakant, ir aš ten jau nebedirbu.
Taigi, ko tuomet atėjote? Žmonės paprastai neateina šiaip sau.
Noriu jį pamatyti.
Nenorite.
Tik ne tokį.
Niekas negalėjo patvirtinti jo tapatybės.
Laimei, aš galėjau tą padaryti.
Man tai buvo pirmas kartas.
Jis buvo supjaustytas, tiesa?
Šitaip?
Iš kur žinote?
Nes žinau, kas jį nužudė.
Tuomet tikrai turėtumėt pasakyti policijai.
Pasakiau.
Jie netiki.
Sako, kad jis kažką pavogė, turiu žinoti, ką.
Na, kadangi dirbate spaudoje, neabejoju,
jog gausite mano ataskaitą, vos tik ji pasirodys.
Manote, kad jis vogtų, Airise?
Taip parašyta policijos ataskaitoje.
Kad Denas… buvo vagis.
Bet jis nieko sau nepasilikdavo.
Pasakodavo kitų žmonių istorijas.
Viską, ką paimdavo, jis atiduodavo.
Ir tai, ką jis paėmė, paėmė dėl manęs.
Rodos, kalbate nuoširdžiai.
Padarysiu kavos pertraukėlę. Atnešti ir jums?
- Ne. - Ką gi.
Tik būkite atsargi. Pasimatysime už minutėlės.
ĮKALČIAI
LEIK VJU GATVĖ, NR. 2925 ČIKAGA, ILINOJUS
- Sveika. Radai, ko ieškojai? - Taip. Ačiū, Hovardai.
Moki elgtis su tuo daiktu?
Mokausi.
Kaip jį nušvilpei?
Aš už jį sumokėjau. Kai turi pinigų, nereikia vogti.
Gerai, pradedam.
Ne, ne šitaip.
Kaip „Tynėj“. Būk natūrali.
Jokios prancūzų.
Kodėl? Per daug primena Paryžių?
Taip, turbūt.
Tai buvai ne tu.
O šis namas.
Teisingai. Tai - mano sušiktas namas.
Merci, Čikaga, et bonne nuit!
Neturėtum čia būti, Harperi.
Nelabai draugiškas pasisveikinimas. Praėjo dveji metai.
Galvojau, apsidžiaugsi pamačiusi, kad esu gyvas.
Kodėl taip pyksti?
Aš nepykstu. Tik apie tave išvis negalvoju.
Žinoma, galvoji. Kaip tie laiškai, kuriuos tau rašiau?
Gavai juos?
Ne, negavau jokių laiškų.
- Galiu pasakyti, kas juose buvo pa… - Man neįdomu.
Kai ką tau atnešiau.
Ką? Tau nebepatinka dovanos?
- Atvežiau tau. - Atvežiau tau.
Užsikabino už tavo kišeninio peiliuko, tiesa?
Bet tu susiuvai.
Iš kur žinai?
- Iš Paryžiaus. - Iš Paryžiaus.
Tik kad niekad ten nebuvai, tiesa?
Kaip tu tą darai?
LEIK VJU GATVĖ, NR. 2925 ČIKAGA, ILINOJUS
„Legionas“. Paremkite savo vietinį „Legioną“.
- Paremkite savo vietinį „Legioną“. - Ne, ačiū.
- Atėjom? - Turbūt.
- Žinai, ką darai? - Aha.
Kas nors gali būti namuose.
Ant langinių - centimetras dulkių.
Nieko čia nėra.
Kieno čia namas?
Čia - trys stalo įrankių komplektai. Kiek žmonių čia gyvena?
Jėzau! Harpai?
Ramiau, ponia.
Lauk.
- Leo! - Gulėk.
Prašau.
- Galvojau, čia nieko nėra. - Tau vienodai, kas čia.
Ne, prisiekiu, aš…
Aš tavęs nenuskriausiu. Tikrai.
Nes mano rankose - ginklas, o tu - ant žemės.
Jei paleisi mane, aš iškart išeisiu.
Išeisiu pro duris. Iškart išeisiu pro duris, prašau.
Ir negrįši?
Niekad negrįšiu.
Niekad nebepamatysi mano veido. Prisiekiu.
Tu niekad nepasikeisi.
Antras vokiečių motinos sūnus.
Kai ji mirė, niekas tavęs nebenorėjo.
Netgi vienuolės.
O jos priimdavo visus.
Bent jau pats sau taip sakai.
Todėl manai, kad pasaulis tau kažką skolingas.
Ir kad gali imti, ką panorėjęs ir iš ko panorėjęs.
Bet jis yra mano.
Tai - mano namas.
Kaip tą darai?
- Aš tavęs nepažįstu. Aš ne… - Ne.
Ne šiandien.
Bet aš visuomet su tavimi.
Nešdinkis arba nudėsiu tave.
Man tai ne naujiena.
Tave sužeidė? Kas nutiko? Kas nutiko?
Nežinau.
Kur tu buvai, a?
Ei, ei.
Ne, neliesk. Neliesk.
Leo, kas vyksta? Kodėl aš taip apsirengęs?
Ką? Tu juk ne nuogas.
Ne, ne. Mano uniforma. Buvau su uniforma.
Kokia uniforma?
Kuria prasme? Savo uniforma. Mūsų uniforma.
Tokia pat, kokią tu apsirengęs.
- Iš kur turėjai gauti uniformą? - Ką čia paistai?
Kai buvome Prancūzijoje.
Sušik… Tokią uniformą, kurią tu dėvi. Mes kartu kovėmės.
- Mes susipažinome Sent Adalberte. - Ne.
Tu niekad nesikovei.
Liaukis kvailioti, gerai?
Aš ten buvau.
Mes abu buvome.
Mes kartu kovėmės.
Ne, nesikovėme.
Taip, taip.
Teisingai.
Taigi, ką gavai?
Ką?
Viduje. Ką gavai?
Nežinau. Kažkoks… arkliukas.
Tai - ne arkliukas. Pegasas. Arkliai neturi sparnų.
Jis - medinis. Nebus daug vertas.
Sveikas, tėti. Smagu tave matyt.
GALAKTINIAI SUSIDŪRIMAI
PRANEŠĖJA DR. DŽIN-SUK GVANSAN - 1992 M. BALANDŽIO 27 D., PIRMADIENIS, 20 VAL.
Nors ir atrodo kaip įprastos žvaigždės,
jos - ne vietinės.
Prieš milijardus metų mes susidūrėme su kita galaktika.
Ir tos žvaigždės yra vienintelis dalykas, kas iš jos liko.
Dabar mums belieka klausti: „Kas bus toliau?“
Labas.
Kaip laikaisi?
Jei nori, kad nupirkčiau tau gėrimą,
pavėlavai - nebeparduoda.
Ką gi.
Tuomet duok savo.
Jei atspėsiu, kas tavo kišenėje, turėsi man atiduoti.
Pinigų neturiu, o šitas - netikras.
Viskas gerai. Tenoriu tavo gėrimo.
Bandyk.
Vidinėje savo švarko kišenėje turi užrašų knygelę.
Maždaug tokio dydžio.
Esu ėmęs iš tavęs interviu?
Nea.
Ką ten rašaisi?
Tai, ką žmonės man pasako.
Tai - mano užrašai.
Ilgai netruksiu.
Esi labai keista.
Tikrai nesu ėmęs iš tavęs interviu?
Tai tu man pasakyk.
Aš tave pažįstu.
Iš kur?
Jei kada prisiminsi, žinai, kur mane rasti.
Grendeli.
Išvertė Akvilė Katilienė