Mamma, kan du dämpa musiken?
Mamma, dämpa musiken.
När fan smög du in?
Vad gör du här?
De stängde av vattnet i mitt hus igen.
Jag behövde duscha innan spelningen. Du behöver förresten köpa mer balsam.
- Du gick möjligen inte ut med Tokyo? - Nej. Men jag matade henne.
Mamma, du får inte ge hunden pizza.
Varför? Hon gillar det.
Okej. Ingen pizza. Flippa inte ut. Jag ska gå.
Steve kör soundcheck. Jag måste dit innan han sabbar allt.
Låt mig bara fixa till det här.
Du gör det aldrig rätt. Okej.
Du verkar lycklig.
Ja, och gissa vad. Jag fick min första egna byline i dag.
Vad betyder det? Är det en befordran?
Inte än. Kanske snart.
Jag bevakar en rättegång. En domare lät sig mutas,
- så jag ska skriva en hel serie. - Fantastiskt.
- Det är väl vad du ville? - Ja.
Ja.
- Grattis. - Tack, mamma.
- Kom förbi senare, okej? Så firar vi. - Okej.
-Önska mig lycka till! - Lycka till!
Vill du leka?
Spring och ta den.
Ligg stilla, din jävla hora.
Det var där jag hamnade, bara på marken.
Jag kunde verkligen se den. Sanden och cigarettfimparna.
Jag ville inte att det blev det sista jag såg,
så jag kravlade framåt.
Jag ville ta mig långt nog för att slippa se skräp när jag dog,
och sen hittade nån mig.
Såg nån annan honom?
Nej. Och jag vet inte hur.
Det var många där när jag kom dit.
Sen försvann alla.
- Så han följde efter dig? - Nej.
Han var inte bakom mig. Han var framför mig.
Det var samma sak i går.
Så han överrumplade dig och sen? Hade han ett vapen? Gjorde han dig illa?
Nej. Han rörde mig inte. Det var inte mig han ville åt.
Han bad mig säga till dig, att när han känner nåt, så kommer du att veta det.
Hur dags var det?
Runt kl 20:30.
Din bil. När han kom för henne, ändrades den.
Han sa att han skulle komma tillbaka.
Din nyckelkedja.
Han tog din gamla och lämnade den i en annan kvinna.
Vad betyder det? Tänker han döda mig?
Det har han redan gjort. Bara inte ännu.
EFTER LAUREN BEUKES ROMAN
Är du redo?
Okej, sätt igång.
Nej, inte så. Var bara dig själv. Som Teenie's.
"Teenie's." Hon kan vara en Christina.
Hon är kanske bara kort.
Eller så är hon jättestor och det är ett skämtnamn.
Teenie's är kanske en plats.
- Nånstans där hon arbetar. En bar… - Nej, min pappa skulle känna till den.
Okej, vi borde åka in och försöka hitta en adress till Teenie's.
Behöver du ringa Marcus? Det lär ta några timmar.
Han skriver om Cubs-matchen. Han är på kontoret.
Du verkar glad över det.
- Borde jag inte vara det? - Jag vet inte.
Du sa att du aldrig gifte dig med honom, att han bara var där när du kom hem.
Så han är en främling.
Han är inte nån jag kände.
Men, som du sa, han är kanske vad som komma skall.
Han är kanske ett val som jag kommer att göra.
Då borde du säga det till honom. Se hur han tänker.
Ja.
Vad hände i går?
Vakten frågade mig om jag såg nån här inne.
- Gjorde du det? - Ingen vi inte känner.
De frågade om dig också.
Vad sa du?
Att du ska presentera åratal av forskning om två dagar, så du är lite stressad.
Men det är att vänta sig.
Det var nån kille på taket när jag gick upp dit i går.
Allvarligt? Vad hände?
Gjorde han dig nåt eller…
Jag måste få det här gjort. Det lär ta hela natten att komprimera.
Vill du gå på lunch?
Din grafik är redan överförd. Det tar inte lång stund till.
Ja. Ge mig en minut, bara.
För första gången…
Du, jag tänkte att vi kanske ska uppdatera stjärnlabben.
Jag fixar gärna det om du behöver…
Ja. Visst, det går bra.
Runtom oss ser vi bevis på miljarder år av kosmisk evolution.
GALAKTISKA KOLLISIONER PRESENTATION AV DR JIN-SOOK GWANSUN
Vårt universum är en vidsträckt rymd av gas och stoft
som ständigt kolliderar, utvecklas och expanderar.
Det är vaggan för miljardtals stjärnor.
Men det krävs bara en enda stjärna för att ändra kursen för en galax,
en miljard år in i framtiden.
Kom ihåg att ta med alla personliga tillhörigheter
och besök stjärnorna igen snart.
Titan Tower. Tower Hobbies.
Det finns inget Teenie's.
Eller kan de ha lagt ner verksamheten.
Ja, jag ser det inte heller här.
Vi borde kolla stadsarkiven.
Numret finns på mitt skrivbord. Ringer du?
Ja.
Hej.
- Hur gick matchen? - Bra.
Du skulle ju inte komma in i dag.
Vi hittade en kvinna som känner honom. Vi försöker hitta henne.
- Står hon inte listad? - Vi vet inte vad hon heter.
Han kände henne från en plats. Teenie's.
- Köttpackningsfabriken i Archer Heights? - Kanske. Varför vet du det?
Facket försökte få sina arbetare att gå på strejk för några år sen.
De röstade ner det.
Jag plåtade storyn. Dan skrev artikeln.
Det tror jag inte. Han känner inte till det.
Nej, han minns inte.
Du borde ta hjälp av några andra här. Jag kan köra dig dit.
Vi klarar oss.
Kom här.
Fram till förra veckan…
…kände jag inte dig.
Och jag känner inte igen några av fotona du visade mig.
Jag förstår inte. Har du problem att minnas?
Nej. Jag var aldrig där.
De där fotona…
Det var inte jag.
Vem tror du att det var då?
Det är fortfarande jag.
Men det är från en del av mitt liv som jag inte har kommit till än.
Verkligen? Är det vad du tror?
- Okej. - Ja.
- Hur länge har det varit så här? - Sen din födelsedag.
Kirby, du kan inte fortsätta jaga den här storyn.
Du kommer inte att klara det.
Jag känner inte dig,
men vi är tillsammans för att jag en dag… kommer att göra det.
Vad i helvete tutar Dan i dig?
Jag letar upp arbetsledaren.
Kontoren ligger här borta.
Titta.
Det precisa snittet. Han jobbade här.
Vad gör ni där? Kan jag hjälpa er?
Ni får inte vara här inne i de där skorna.
Allt på golvet är utformat för att skada er.
Kirby Mazrachi och Dan Velazquez från Sun-Times.
Ni borde ha bokat med Pam i receptionen.
-Är du arbetsledare? - Nej, det här är min brors fabrik.
Vi söker en av hans anställda. Hon heter Klara.
Blond. Mellan 20 och 30. Inte så lång.
Dansare.
Ja, dansaren. Jag känner till henne.
Flickstackaren som blev dödad här.
Kom. Följ mig.
Se upp med vart ni går.
Lite halt.
Jag är ledsen för lamporna.
Några idioter kom ner hit och krossade dem.
Det händer ofta.
Folk vet att Klara hittades här och vill kolla det.
Mestadels påtända ungdomar.
När slutade ni använda den här avdelningen?
För cirka tio år sen.
När vi fick kyllastbilarna.
Man tyckte det var mer sanitärt att slakta grisarna borta i Aurora.
Men vi gjorde det på plats förr. Med den där bjässen.
Hissade upp grisarna på slaktbanan. Skickade över dem till stickaren.
Han avblodade dem och lät blodet rinna ner i tanken.
Det var där Klara hittades.
De kunde inte missa henne.
Jag hörde att hon lyste klart där nere.
Vad menar du?
Av radiumet.
Hon var täckt av det. Det har en halveringstid på 1 600 år.
Vi ska äntligen kassera den gamla tanken.
Göra om hela stället till kylförvaring.
Kunde era arbetare smyga hit efter att ni hade stängt ner?
Det finns ingen anledning att komma hit.
Förutom att dumpa en kropp.
Men den här avdelningen var i drift när de hittade henne.
Du sa ju att den stängdes ner för 10 år sen.
Det gjorde den. Hon hittades 1920.
Som sagt, det var ett tag sen.
Hon var en av de första kvinnliga anställda.
Jag måste tillbaka till leveranserna.
Min bror är här i dag. Han kan prata med er.
Det är för länge sen.
Det kan inte vara samma kvinna.
Vad? Vad är det?
Han dumpade hennes kropp i den här tanken med blodet och skiten.
- Han försökte gömma henne. - Nej.
Han försökte straffa henne.
- Ett, två, tre, fyra… - Fortsätt räkna.
Fem, sex.
Där har vi det. Det är din signal.
Vårt bländarteleskop här på plats fångade den här bilden.
Ovanför er ser ni en stjärnhop i utkanten av vår galax.
Omega Centauri.
De må se ut som andra stjärnor, men de hör inte hemma här.
För miljardtals år sen kolliderade vi med en annan galax.
De här stjärnorna är allt som återstår av den.
Och nu är en annan galax på väg mot oss.
Andromeda.
Fyra miljarder år in i framtiden kommer en oåterkallelig kollision att ske…
Min mick är död.
Theo? Theo, min mick har lagt av. Kan vi köra en soundcheck till?
Min mick är död.
Theo?
Vad är det här?
Vad spelar du?
Herregud. Herregud.
Nej!
Ledsen för det där.
Jag gick ut för att gå på toa och blev på nåt vis utelåst ur båset.
Är du okej?
De kan ha anställningsregister, fackföreningskort.
Fackföreningen har varit verksam så länge stället har funnits här, så…
Kirby?
Du, är du okej?
Hördu, din telefon har ringt i ett.
Nån som heter Kirby.
Jag sa att du skulle ringa upp, men hon ger sig inte.
Hur gick teknikrepet?
- Hallå? - Jinny? Är du okej? Var han där?
Pappa drev stället, han hade dagliga rundturer.
Folk ville bara se vad vi sysslade med.
Han är en mästerlig kirurgisk slaktare.
Han vet hur man styckar en gris.
Det tog en hel dag förr, och nu hackar de bara…
Stanna bara där. Okej, det ska jag. Hej då.
- Till och med när barnen var små… - Ursäkta.
- Visst. - Vad är det?
- Hon tror att han var där. -Är hon okej?
Ja, jag försökte få henne att gå hem, men hon har en stor presentation i kväll.
De här är de enda fackföreningskorten vi har från den tiden.
Ge mig dem.
De har kanske fler i hallen på West Adams.
- De är bara barn. - Det var så det var.
De började när de var elva eller tolv.
Det finns några John Smith här.
- Alla ser underåriga ut. - Ja.
- Förmodligen ett kryphål, va? - Ja.
Så länge man kunde betala avgifterna lät de en jobba.
KÖTTPUTSARE
Det är hon. Det är Klara.
Har du nån mer information om henne? Kanske en adress?
- Hennes familj kan väl finnas kvar? - Jag gissar att det här är allt vi har.
- Vad fick de yngre anställda göra? - Djurkontroll.
De drev ungtjurarna upp till slaktavdelningen.
De var de sista som såg dem levande. Det var så jag började.
Om man var för stor, så fastnade man mellan ungtjurarna och skenorna.
Jag lärde mig att röra mig snabbt.
Dan.
SLAKTARLÄRLING
"Mitt namn är Kirby Mazrachi.
Jag jobbar på Chicago Sun-Times. Mitt skrivbord står i sydöstra hörnet.
Blå sax. Susan sitter till vänster om mig."
Jag förstår inte.
Jag trodde det var hennes sätt att rensa tankarna, men…
…nu säger hon att hon inte minns nåt.
Som vad?
Som vem hon är. Var hon sitter.
Vem hon pratar med. Allt du just läste.
Du pressade henne att jaga den här storyn.
- Du pressade henne att ge sig tillkänna… - Nej.
…i tidningen för att försöka hitta killen!
Hon ville göra allt det.
- Och du och Dan hejade på henne. - Ja. Varför gör inte du det?
För att hon måste skriva ner sitt jävla namn för att minnas vem hon är.
Du måste prata med din fru. För jag borde inte ha sett det här.
Vet du, jag låter aldrig… Jag låter aldrig folk ta särskilt många bilder av mig.
Jag känner aldrig att jag behöver dem. Jag ser mig själv.
Jag behåller fokus. Jag orsakar inte gräl. Jag bråkar inte.
Men när min fru berättade vad som hade hänt henne…
…ville jag hitta honom och döda honom.
Jag har aldrig känt en sån våldsamhet förut.
Jag förlorade sansen.
Det förändrade mig till nån jag inte ens känner igen.
Och jag kan inte ens föreställa mig vad hon går igenom just nu.
Hon minns verkligen inte vem hon är.
Och jag ser det hända henne.
Om inte du vill höra det, så vet jag inte vem jag ska berätta för.
Vem ska jag berätta för?
Han kan vara den här killens son eller sonson.
- Män liknar sina fäder. - Du såg honom. Det här är han.
Hur berättar vi det här för nån?
Vi kan kanske publicera fotot och utelämna resten?
Abby kommer att vilja veta var vi har fått det ifrån. Vad säger vi?
Hon lär inte lyssna på mig, men hon känner dig.
Hon känner mig.
- Jag trodde ni stod varandra nära. - Det gör vi.
Vi gjorde det.
Jag brukade skriva en söndagsserie.
Och Abby, hon… Hon lät mig ta min tid med den.
Men hon tog ifrån dig den.
Polisen hittade mig på en byggplats vid Clybourn.
Jag hade varit där i veckor.
Jag vet inte, jag var… Jag var så hög när de grep mig.
Jag minns att jag sa till dem
att jag jobbade för Sun-Times på en story…
Men när Abby löste ut mig,
kunde jag inte ens minnas vad det var jag skulle skriva om.
Människorna jag skriver om, nåt har gått snett för dem.
Jag möter dem på randen av deras liv, och jag får vara där med dem,
stå bredvid dem, stå vid avgrunden.
Och min hjärna stängs av.
Jag glömmer allt.
Är det vad som kommer att hända mig? Kommer du inte att minnas att vi var här?
Pappa?
Jag borde hämta Freddie. Ta honom med oss.
Pappa!
Kom, Freddie. Vi måste tillbaka till kontoret.
Skriv in hennes namn där. "Klara Meiser."
Och kolla sen.
Hej.
Hej. Jag behöver din poliskontakt för att få information om ett olöst mord.
Klara Meiser, mördad på ett slakthus.
- 1920. - Visst, men… Kirby…
- Ber du dem faxa en kopia av akten? - Ja.
Abby söker dig.
Okej.
Hej.
Är du snäll och sätter dig?
Är allt okej?
Inget jag tänker säga är en reflektion av ditt bidrag till tidningen.
Gäller det här bevisförvaringen?
Jag har tvingats ha några svåra samtal.
- Med vem? - Allt det här sker internt.
Du måste ta tjänstledigt.
Vi utvärderar din position här på nytt om ett par månader.
Sparkar du mig?
Ta lite tid. Ta hand om dig själv.
Och sen kommer vi underfund med var du passar in här.
- Vad händer? - Ge mig en minut.
Abby, vad är det här?
Hon sparkar mig.
Det är en tjänstledighet.
Och min story?
Vi fortsätter den.
Men utan mig.
Okej, låt oss prata om det här.
Det gjorde vi just. Du måste skriva på några papper för att få din slutlön.
Nej. Okej, gå inte. Ge mig en minut.
Det här är vansinnigt. Hon talar sanning.
Det är okej, vi tryckte det. Men hon mår inte bra.
Hon hittade honom.
Verkligen?
Det här är var vi är just nu.
Det här är från 1916.
Jag har två ögonvittnen.
- Han skulle vara 100 år gammal. - Ja, men det är han inte.
För jag såg honom.
Vad i helvete säger du?
Det är ingen annan, Abby, det här är han.
Jag kan inte förklara det, men det är han.
Vi måste publicera den här teckningen. Och vi måste visa familjerna den.
- Nej. Glöm det. - Det här är han.
- Det är han. - Vi…
- Det är han! - Vi kommer inte att göra nåt av det!
Gå hem. Gå och var med din son.
Mår du bra?
Varför har du alla mina saker?
Nu sticker vi.
Kom, vi pratar om det hemma.
Hur visste du?
Du sa att du inte minns mig. Jag vore försumlig om jag ignorerade det.
Så du fick mig sparkad?
Nej, jag gav dig lite andrum. Lite tid att få grepp om den här skiten.
Det är det jag gör.
Det går inte jättebra. Inte ur mitt perspektiv.
Kom, vi borde gå.
Vart?
Vart ska jag gå?
Att jag inte arbetar här längre
betyder inte att jag slutar leta efter honom.
Så du tänker ignorera allt annat?
Vi har ett bra liv.
Det är inte mitt.
Jag kommer förbi och hämtar mina saker.
Ge mig bara ett par timmar.
Okej.
Ta den tid du behöver.
Hej. Jag behöver bara några minuter.
Jag har dubbelparkerat. Vad ska jag ta?
Allt som ser ut som om det är mitt.
Några av de här är definitivt Marcus.
Skit i honom, han fick dig sparkad. Du kan ta vad du vill.
Slappna av.
Vad är det här? Betalade du pengar för den här?
- Jag antar det. - Den följer inte med oss.
Jag vet inte vad jag ska packa. Inget känns som ditt.
Prova garderoben.
Tack för det här.
Ingen fara. Ingen annan i prästerskapet använde skåpbilen.
Känslorna spretar visst åt alla håll i dag.
Oroa dig inte för mig, okej?
Det gör jag inte.
Jag vet att du klarar dig.
Du kom så långt på Trib innan all den där skiten hände.
Du skulle ju publicera scoopet om domaren som tog emot mutor.
Du skulle skriva om det ensam och allt.
Vänta, vad?
Jag minns inte kräkets namn.
Du berättade för mig om det. Det skulle bli en serie.
Det var den kvällen.
Kvällen jag skulle få min första byline.
Ja, jag vet.
Du höll på att slå igenom. Du kommer dit igen.
Han visste det.
Han visste fanimej det.
Jag måste gå.
- Ta med mina saker hem till dig. - Du vet var du hittar mig.
Hon sover nog.
Vi kan köra hem till henne. Köpa lite mat på vägen.
Ja. Det gör vi.
Kirby bad Bertie om det här. Vet du vart hon tog vägen?
Vad är det?
Nån gammal polisrapport.
- Klara Meiser. Jag tar den. Tack. - Okej.
Läs egendomsrapporten för mig.
"En säckvävsväska. Löst papper.
En pälsstola, kastanjebrun. Pärlörhängen."
Backa. Pappret.
Står det nåt på det?
Det är en adress.
"4232 Clifton Street."
Det är en massa siffror. De visste nog inte vad de betydde.
Det här är ett datum. Ser du?
15 april 1981.
Det är ett kvitto.
Från 1981?
Hur kunde hon ha det?
Är inte det här supergammalt?
Okej. Nu sticker vi.
Nu sticker vi.
Jag gillar det här. Du ser ut som ett magellanskt moln.
Det var min tanke.
Jinny, gå och prata med folk.
Allt det här är för dig. Njut av det.
Det ska jag.
Okej. Vi ses där inne.
Hej. Vi är körda. Jag får inte in livesändningen från Ogden.
Jag kopplade upp det i eftermiddags.
Jag har provat allt. Det visas inte.
Jinny?
Jag är här. Jag är okej.
Var är han?
Är vi framme? De har kanske lite mat.
Ja, kvittot kom härifrån.
De har säkert varuautomater eller nåt.
De släpper inte in dig där.
Jag skyndar mig. Okej?
SHARON ÄR BORTA SOM RÖKEN
Jag förstår inte varför han inte är här.
Det var så här det var för mig.
Det här var din kväll. Det här är vad du jobbade för.
Han visste det. Han borde ha varit här. Var är han? Varför är han inte här?
Jag bryr mig inte. Jag är försenad. Jag måste hämta mina anteckningar.
KLARA LE FEU SEPTEMBER TILL NOVEMBER 1920
Hur hittade du henne?
Tack, mannen.
Tyvärr, jag kan inte släppa in dig. Föreläsningen börjar strax.
Inte utan mig. Jag är dr Gwansun.
Okej. Och jag är Mike från Lake View.
Det är jag som är talaren. Titta.
PRESENTATION AV DR GARY HEGLAND
Vem ändrade det? Varför står det där?
Mike? Vad händer här ute? Vi måste sätta igång.
Hej, vi ska strax börja om du vill gå och sätta dig.
Vad pratar du om?
Jag ska hålla föredrag.
Lägg av. Du beter dig skitkonstigt!
Vänta… Förlåt, vem är du?
Fröken, det här är ett privat evenemang.
Du får komma tillbaka när vi har öppet för allmänheten.
Hör du mig? Du måste gå nu, okej
Vad har hänt med oss?
Hallå. Hallå.
Du är väl min pappas vän?
Hej, Freddie. Hur är det med dig?
Var du här med pappa? När kommer han ut?
Nej. Jag har inte sett honom.
Han var i baren. Den där. Du kom just ut därifrån.
Det är ett rätt stort ställe.
Det är högljutt, så jag missade honom nog.
Det är hans jacka. Varför har du den på dig?
- Det är min pappas jacka. - Det tror jag inte.
Ta hand om dig, Freddie. Okej?
Undertexter: Kristina Donnellan