Mamma, kan du skru ned musikken?
- Mamma, skru ned musikken. - Når faen snek du deg inn?
- Hvorfor er du hos meg? - De skrudde av vannet i bygningen igjen.
Jeg trengte en dusj før konserten. Og du må kjøpe mer balsam.
- Har du gått tur med Tokyo? - Nei, men jeg matet henne.
- Mamma, du kan ikke gi hunden pizza. - Hvorfor ikke? Hun liker det.
Greit. Ingen pizza. Ikke få hetta. Jeg drar.
Steve tar lydsjekken. Jeg må dra før han ødelegger alt.
La meg fikse dette.
Du gjør det aldri riktig. Ok.
Du virker lykkelig.
Ja, og vet du hva? Jeg fikk min første solo byline i dag.
- Hva betyr det? Er det en forfremmelse? - Ikke ennå. Kanskje snart.
Jeg dekker en rettssak. En dommer tok imot masse bestikkelser.
- Det blir en hel serie. - Flott. Det var det du ønsket, ikke sant?
Ja.
- Gratulerer. - Takk, mamma.
- Kom innom senere, så feirer vi. - Ok.
- Greit, ønsk meg lykke til! - Lykke til!
Vil du leke? Vil du hente den?
Hent den.
Ligg stille, din jævla hore.
Jeg endte opp på bakken.
Jeg kunne virkelig se sanden og sigarettstumpene.
Det skulle ikke være det siste jeg så, så jeg fortsatte å bevege meg.
Jeg ville komme meg vekk så jeg ikke døde mens jeg så på søppel.
Så fant noen meg.
- Så noen andre ham? - Nei. Og jeg vet ikke hvordan.
Det var mange folk der da jeg kom. Så forsvant alle.
- Så han fulgte etter deg? - Nei.
- Han var ikke bak meg. Han var foran meg. - Det samme skjedde i går.
Hva skjedde da han trengte deg opp i et hjørne?
Hadde han et våpen? Skadet han deg?
Nei. Han rørte meg ikke. Han var der ikke for meg.
Han ville at jeg skulle fortelle deg at når han føler noe, så vil du vite det.
Når var det?
Rundt 20.30.
Bilen din. Da han kom for henne, forandret den seg.
Han sa han kommer tilbake.
Nøkkelringen din.
Han tok den gamle og etterlot den inni en annen kvinne.
Hva betyr det? Skal han drepe meg?
Han har gjort det alt. Bare ikke ennå.
BASERT PÅ ROMANEN AV LAUREN BEUKES
Greit, er du klar? Sett i gang.
Nei, ikke slik. Bare vær deg selv. Som Teenie's.
-"Teenie's." Hun kan være en Christina. - Kanskje hun bare er lav.
Eller veldig stor, og det er et tullenavn.
Kanskje Teenie's ikke er en person, men et sted hvor hun jobber. En bar…
Pappa hadde kjent til den.
Greit, vi får dra. Vi prøver å finne adressen til Teenie's.
Trenger du å si ifra til Marcus? Det vil ta noen timer.
Han dekker Cubs-kampen. Han er på kontoret.
Du virker glad for det.
- Skulle jeg ikke vært det? - Jeg vet ikke.
Du sa du aldri giftet deg med ham. At du kom hjem og han bare var der.
- Så han er en fremmed. - Han er ikke en jeg kjente så godt.
Men som du sa, kanskje han er det som venter.
Kanskje han er et valg jeg vil ta.
Da burde du fortelle ham det. Se hva han mener.
Ja.
Hva skjedde i går?
Sikkerhetsvaktene spurte om jeg så noen her.
- Så du det? - Ingen vi ikke kjenner.
De spurte også om deg.
Hva sa du?
At det er to dager til du skal presentere et år med forskning, så du er stressa.
Men det må man kunne forvente.
Det var en fyr på taket da jeg gikk opp dit i går.
Er det sant? Hva skjedde? Gjorde han noe mot deg? Eller…
Jeg må bli ferdig med dette. Det vil ta hele natten å komprimere.
Vil du spise lunsj?
Grafikken din er allerede overført. Det tar ikke stort mer tid.
Ja. Bare gi meg et øyeblikk.
For første gang…
Du, jeg tenkte at vi kanskje burde oppdatere stjernelaben.
Jeg kan ta meg av det, hvis du trenger…
Ja. Ja, det er greit.
Rundt oss ser vi bevis på milliarder av år med kosmisk evolusjon.
GALAKTISKE KOLLISJONER FOREDRAG AV DR. JIN-SOOK GWANSUN
Universet er et enormt rom med gass og støv
som stadig kolliderer, utvikler seg og utvider seg.
Det er vuggen til flere milliarder stjerner.
Men én stjerne er alt som skal til for å endre kursen til en galakse
en milliard år senere.
Husk å ta med alle eiendelene dine, og besøk stjernene igjen snart.
Titan Tower. Tower Hobbies.
Teenie's er ikke her. De kan ha blitt nedlagt.
- Ja, jeg finner dem heller ikke. - Vi burde sjekke byarkivet.
Nummeret ligger på bordet mitt. Kan du ringe dem?
Ja.
Hei.
- Hvordan gikk kampen? - Bra. Trodde ikke du skulle jobbe i dag.
Vi fant en kvinne som kjenner ham. Vi prøver å oppspore henne.
- Står hun ikke oppført? - Vi vet ikke navnet.
Han kjente henne fra et sted. Teenie's.
- Kjøttpakkeriet på Archer Heights? - Kanskje. Hvorfor vet du det?
Fagforeningen prøvde å få arbeiderne til å streike for noen år siden.
De stemte imot. Jeg tok bildene. Dan skrev artikkelen.
- Tror ikke det. Han kjenner ikke til det. - Nei, han husker det ikke.
Du burde få med deg noen andre. Jeg kan kjøre deg dit.
Vi greier oss.
Kom hit.
Frem til forrige uke…
…kjente jeg deg ikke egentlig.
Og jeg gjenkjente ingen av bildene du viste meg.
Jeg skjønner ikke. Har du problemer med å huske?
Nei. Jeg var der aldri.
De bildene… Det var ikke meg.
- Hvem tror du at det var? - Det er fortsatt meg.
Men det er fra en del av livet mitt som jeg ikke har kommet meg til ennå.
Er det sant? Tror du det?
- Ok. - Ja.
- Hvor lenge har det vært slik? - Siden bursdagen din.
Kirby, du kan ikke fortsette å jobbe med denne saken.
Det vil ikke gå bra med deg.
Jeg kjenner deg ikke,
men vi er sammen fordi jeg en dag… vil det.
Hva faen er det Dan forteller deg?
Jeg finner bestyreren.
Kontorene er den veien.
Se.
De presise kuttene. Han jobbet her.
Hvorfor er dere her? Kan jeg hjelpe dere?
Nei, du kan ikke være her inne med de skoene.
Alt her er laget for å skade deg.
Kirby Mazrachi og Dan Velazquez fra Sun-Times.
Dere skulle avtalt et møte med Pam.
- Er du avdelingslederen? - Nei, broren min eier stedet.
Vi leter etter en av hans ansatte. Hun heter Klara.
Blond. I 20-årene. Ikke så høy.
- Hun er danser. - Ja, danseren. Jeg kjenner henne.
Den stakkars jenta som ble drept her. Kom. Følg meg.
Se dere for her.
Litt glatt.
Beklager at vi ikke har lys. Noen drittsekker kom hit og knuste dem.
Det skjer ofte. Folk vet at Klara ble funnet her og vil undersøke det.
Mest steine ungdommer.
- Når sluttet dere å bruke dette området? - For rundt et tiår siden.
Det var da vi fikk frysebilene.
Vi tenkte det var mer hygienisk å slakte grisene i Aurora.
Vi pleide å gjøre det her. Med den der.
Grisene ble heist opp og sendt av gårde til maskinen.
Blodet ble tappet og rant ned i tanken. Det var der Klara ble funnet.
Kunne ikke unngå å se henne. Jeg hørte at hun var veldig lys der nede.
Hva mener du?
På grunn av radiumet.
Hun var dekket av det. Halveringstiden er 1600 år.
Kvitter oss endelig med tanken og gjør om hele stedet til et kjølelager.
Kunne arbeiderne dine snike seg inn hit etter at slakteriet ble lagt ned?
- Det er ingen grunn til å komme hit. - Annet enn for å dumpe et lik.
Men hele området var i drift da de fant henne.
Sa du ikke at det ble lagt ned for ti år siden?
Jo. De fant henne i 1920.
Det var som sagt en stund siden. En av de første kvinnene som jobbet her.
Jeg må komme meg tilbake til leveransene.
Broren min er her i dag. Han kan snakke med dere.
Det er for lenge siden. Det kan ikke være samme kvinne.
Hva? Hva er det?
Han dumpet liket av henne i denne tanken med blodet og dritten.
- Han prøvde å skjule henne. - Nei. Han prøvde å straffe henne.
-Én. To. Tre. Fire. - Tell videre.
- Fem. Seks. - Der har vi det. Det er signalet ditt.
Vårt eget teleskop fanget dette bildet.
Over dere ser dere en stjernehop ved utkanten av galaksen vår.
Omega Centauri.
De ser kanskje ut som alle andre stjerner, men de hører ikke hjemme her.
For flere milliarder år siden kolliderte vi med en annen galakse.
Og disse stjernene er alt som gjenstår av den.
Og nå er en annen galakse på vei mot oss.
Andromeda.
Om fire milliarder år vil det finne sted en irreversibel kollisjon…
Mikrofonen er død.
Theo, mikrofonen min sluttet å funke. Kan vi ta en ny lydsjekk?
Mikrofonen er død.
Theo?
Hva er dette? Hva er det du spiller?
Herregud. Herregud.
Nei!
Unnskyld. Jeg snek meg ut for å gå på do og ble på en eller annen måte låst ute.
Er alt i orden?
De kan ha personalmapper, fagforeningskort.
Fagforeningen har eksistert all tiden de har vært her, så…
Kirby? Hei, er alt i orden?
Hei, telefonen din har ringt uavbrutt. Det er en som heter Kirby.
Sa du skulle ringe tilbake, men hun fortsetter å ringe. Hvordan gikk prøven?
- Hallo? -Jinny? Er alt i orden? Var han der?
Faren min drev stedet. Han ga omvisninger hver dag.
Folk ville bare se hva vi drev med.
Han var virkelig en kirurgisk slakter. Han vet hvordan man parterer en gris.
- Før tok det en hel dag, men nå bare… - Bare bli der. Ok, det skal jeg. Ha det.
- Selv da barna mine var små… - Unnskyld.
- Greit. - Hva skjer?
- Hun tror han var der. - Går det bra med henne?
Ja. Jeg prøvde å få henne til å dra hjem, men hun har et foredrag i kveld.
Dette er de eneste fagforeningskortene vi har fra den tiden.
Gi meg dem.
SLAKTERFORENINGEN
De kan ha flere på West Adams.
- De er unger. - Det var sånn det var.
- De begynte da de var 11 eller 12 år. - Det er en del som heter John Smith.
- Alle virker mindreårige. - Ja.
- Det fantes vel et smutthull, ikke sant? - Ja, vel…
Så lenge du betalte kontingenten, fant de en jobb til deg.
KLARA MEISER KJØTTSKJÆRER
Det er henne. Det er Klara.
Har du noe mer om henne? Kanskje adressen?
- Familien hennes kan fortsatt være her. - Dette er nok alt vi har.
- Hva gjorde de som var yngre? - De drev gjeldoksene til slaktehuset.
De var de siste som så dem i live. Det var sånn jeg begynte.
Hvis du var for stor, ble du fanget mellom oksene og gjerdet.
Jeg lærte meg å bevege meg raskt.
Dan.
JOHN SMITH SLAKTERLÆRLING
"Jeg heter Kirby Mazrachi.
Jeg jobber for Chicago Sun-Times. Bordet mitt er i det sørøstlige hjørnet.
Blå saks. Susan sitter til venstre for meg."
Skjønner ikke hva dette er.
Jeg trodde hun gjorde det for å klarne hodet, men…
…nå sier hun at hun ikke husker noe.
- Som hva da? - Som hvem hun er. Som hvor hun sitter.
Hvem hun snakker med. Alt du leste.
Du presset henne til å jakte på denne saken.
- Du presset henne til å bli skrevet om… - Nei.
-…i den jævla avisen for å finne fyren! - Hun ville gjøre alt det.
- Du og Dan oppmuntret henne. - Hvorfor gjør ikke du det?
Fordi hun må skrive ned navnet sitt for å huske hvem hun er.
Du må snakke med kona di. Jeg skulle ikke ha sett hva enn dette er.
Du vet, jeg lar aldri folk ta for mange bilder av meg.
Jeg føler aldri at jeg trenger dem. Jeg ser meg selv.
Jeg holder meg unna trøbbel. Jeg krangler ikke. Jeg slåss ikke.
Men da kona mi fortalte meg hva som skjedde med henne…
…ville jeg finne ham og drepe ham. Har aldri følt en slik voldelig reaksjon.
Jeg havnet i ubalanse.
Det endret meg til en jeg ikke engang gjenkjenner.
Og jeg kan ikke engang se for meg hva det er hun gjennomgår akkurat nå.
Hun husker ikke hvem hun er. Og jeg ser på at det skjer med henne.
Hvis du ikke vil høre det, så vet jeg ikke hvem jeg skal si det til.
Hvem skal jeg si det til?
Han kan være fyrens sønn eller sønnesønn.
- Menn ser ut som sine fedre. - Du så ham. Dette er ham.
Hvordan forteller vi noen dette?
Kanskje vi publiserer bildet og utelater resten?
Abby vil vite hvor vi fikk tak i det. Hva skal vi fortelle henne?
Hun vil ikke høre på meg, men hun kjenner deg.
Hun kjenner meg.
- Jeg trodde dere var nære venner. - Vi er det.
Vi var det.
Jeg skrev en søndagsserie.
Og Abby lot meg bruke god tid på den.
Men hun tok den fra deg.
Politiet hentet meg på et anleggsområde i Clybourn.
Jeg hadde vært der i flere uker.
Jeg vet ikke hvorfor. Jeg var så høy da de arresterte meg.
Jeg husker at jeg stadig sa til dem
at jeg var fra Sun-Times og jobbet med en artikkel…
Men da Abby betalte kausjonen, husket jeg ikke engang hva jeg skrev om.
Noe har gått galt for folkene jeg skriver om.
Jeg møter dem på kanten av livene deres. Og jeg får være sammen med dem,
stå ved siden av dem, stå på avgrunnens rand.
Og hjernen min skrur seg av.
Jeg glemmer alt.
Er det det som vil skje med meg? Du vil ikke huske at vi var her?
Pappa!
Jeg får hente Freddie og ta ham med oss.
Pappa!
Hei, Freddie. Kom. Vi må dra tilbake til kontoret.
Du skriver navnet hennes der. "Klara Meiser." Og så sjekker du det.
Hei.
Hei. Kontakten din i politiet må finne en mappe om et uoppklart drap.
Klara Meiser ble drept i et slakteri
- i 1920. - Greit, men… Kirby…
- Kan de fakse en kopi? - Ja. Abby leter etter deg.
Ok.
Hei.
Kan du sette deg?
Er alt i orden?
Ikke noe av dette gjenspeiler bidraget ditt til avisen.
Gjelder det bevislageret?
Jeg måtte ta noen vanskelige samtaler.
- Med hvem? - Alt dette skjer internt.
Du må ta permisjon.
Vi vurderer stillingen din på nytt om et par måneder.
- Gir du meg sparken? - Ta deg litt fri. Ta vare på deg selv.
Så finner vi ut hvor du passer inn her.
- Hva foregår? - Dan, vent litt.
- Abby, hva er dette? - Hun gir meg sparken.
Det er permisjon.
- Hva med saken min? - Vi fortsetter å dekke den.
Men uten meg.
Ok. Ok, la oss snakke ut om dette.
Vi gjorde det. Du må skrive under på noen papirer for å få siste lønning.
Nei. Ikke gå. Ok? Gi meg et øyeblikk.
Dette er galskap. Hun forteller sannheten.
Vi har publisert det, men det går ikke bra med henne.
Hun fant ham.
- Er det sant? - Dette er det vi vet inntil videre.
Dette er fra 1916.
Jeg har to øyenvitner.
- Han må være 100 år gammel. - Ja, men han er ikke det. For jeg så ham.
Hva faen er det du sier?
Det er ikke en annen, Abby. Dette er ham. Dette er ham.
Jeg kan ikke forklare det, men dette er ham.
Vi må publisere skissen og vise den til familiene.
- Nei, vi skal ikke gjøre noe av det. - Dette er ham.
- Dette er ham! - Vi gjør ikke noe av det!
Dra hjem. Vær sammen med ungen din.
Er alt i orden?
- Hvorfor har du alle sakene mine? - La oss dra.
Vi snakker om det hjemme.
Hvordan visste du det?
Du fortalte meg at du ikke husker meg. Det hadde vært forsømmelig å ignorere det.
- Så du sørget for at jeg fikk sparken? - Nei, en pause til å finne ut av dette.
Det er det jeg gjør.
Det går ikke så bra. Ikke fra mitt ståsted.
Kom, vi burde dra.
Hvor?
Hvor skal jeg dra?
Jeg jobber her ikke lenger, men jeg slutter ikke å lete etter ham.
Så du skal ignorere alt annet?
- Vi har et godt liv. - Det er ikke mitt.
Jeg drar innom stedet ditt og henter tingene mine.
Gi meg et par timer.
Ok.
Bruk all tiden du trenger.
Jeg trenger bare noen minutter.
- Jeg står dobbeltparkert. Hva skal jeg ta? - Alt som ser ut som om det er mitt.
Mamma, noe av dette tilhører Marcus.
Faen ta ham. Han fikk deg sparket. Du kan ta hva du vil.
Slapp av.
Hva er dette? Betalte du for dette?
- Gjorde vel det. - Vi tar det ikke med oss.
Vet ikke hva jeg skal pakke. Ingenting føles som deg.
Sjekk skapet.
Takk for dette.
Det går bra. Det var ingen andre som brukte varebilen.
Det er visst helt kaos i hodet ditt i dag.
- Ikke bekymre deg for meg, ok? - Jeg gjør ikke det.
Jeg vet det vil gå bra med deg.
Du kom langt på Trib før all den dritten skjedde.
Husker du at du avdekket historien om dommeren som tok imot bestikkelser?
Du skulle skrive om det på egen hånd og alt mulig.
Vent, hva?
Jeg husker ikke krypets navn.
Du fortalte om det. Det skulle bli en serie.
Det var den natten.
- Da jeg skulle få min første byline. - Ja, jeg vet det.
Du var på en rakett. Du kommer deg tilbake.
Han visste det.
Han visste det, for faen.
Jeg må dra.
- Ta med tingene mine hjem til deg. - Du vet hvor du finner meg.
Hun sover nok.
Vi kan kjøre bort til henne. Kjøpe mat på veien.
Ja, vi gjør det.
Kirby ba Bertie om dette. Vet du hvor hun dro?
- Hva er det? - En politirapport. En gammel en.
- Klara Meiser. Jeg tar den. Takk. - Ok.
Les opp eiendelene.
RETTSMEDISINERENS KONTOR
"En striesekk. Løst papir.
En pelsstola, rødbrun. Perleøredobber."
Gå tilbake. Papiret. Sto det noe skrevet på det?
Det er en adresse.
"4232 Clifton Street." Det er masse tall. Jeg tror ikke de visste hva de betydde.
Det er en dato. Ser du?
15. april 1981.
- Det er en kvittering. - Fra 1981?
Hvordan kan hun ha den? Er ikke denne kjempegammel?
Ok. Vi drar.
Vi drar.
Jeg liker antrekket. Du ser ut som en magellansk sky.
Det var det jeg prøvde på.
Jinny, gå og snakk med folk. Alt dette er for deg. Ta det til deg.
Jeg skal det.
Ok. Vi ses der inne.
Hei, det er ute med oss. Jeg får ikke live-bildene fra Ogden.
- Jeg koblet meg til i ettermiddag. - Jeg har prøvd alt. De dukker ikke opp.
Jinny?
Jeg er her. Alt er i orden.
Hvor er han?
Er dette stedet? Kanskje de har mat.
Ja, det er her kvitteringen er fra.
- De har sikkert salgsautomater. - De vil ikke slippe deg inn.
Jeg skal være rask. Ok?
SHARON ER BORTE SOM RØYKEN
Jeg skjønner ikke hvorfor han ikke er her. Det var sånn det var for meg.
Dette var din kveld. Det var dette du ønsket og jobbet for.
Han visste det. Han skulle vært her. Hvor er han? Hvorfor er han ikke her?
Jeg bryr meg ikke. Jeg er sen. Jeg må hente notatene.
Hvordan fant du henne?
Takk skal du ha.
Jeg kan ikke slippe deg inn. Foredraget begynner.
Ikke uten meg. Jeg er dr. Gwansun.
Ok. Og jeg er Mike fra Lake View.
Jeg er foredragsholderen. Se.
NÅR GALAKSER KOLLIDERER FOREDRAG AV DR. GARY HEGLAND
Hvem endret den? Hvorfor er den der?
Mike? Hva foregår? Vi må sette i gang.
Hei. Vi skal begynne, hvis du vil finne plassen din.
- Hva snakker du om? - Jeg skal holde foredrag.
Kutt ut. Du oppfører deg rart!
- Vent… Unnskyld, hvem er du? - Dette er et privat arrangement.
Kom tilbake når vi er åpne for offentligheten.
Hører du meg? Du må dra nå, ok?
Hva har skjedd med oss?
Hei. Du er pappas venn, ikke sant?
Hei, Freddie! Hvordan går det?
Var du sammen med pappa? Når kommer han ut?
Å, nei. Jeg har ikke sett ham her.
Han var på den baren. Du kom akkurat ut av den.
Det er et ganske stort sted. Det er mye lyd. Jeg møtte ham ikke.
Det er jakken hans. Hvorfor har du på deg den?
- Det er pappas jakke. - Jeg tror ikke det.
Ta vare på deg selv, Freddie.
Tekst: Espen Stokka