Af sted! Videre!
CANTIGNY, FRANKRIG, 1918
Kom så! Videre!
Masker på, drenge! Masker på!
Masker på!
- Hvor skal du hen? - Tilbage.
- Lad mig hjælpe. Masken. - Jeg må tilbage.
Masken! Masken!
Okay. Jeg hedder Leo. Jeg er lige bag dig.
Bliv ved med at bevæge dig fremad. Af sted!
Jeg er lige bag dig.
Masker på!
Masker på! Masker!
Hvor er din maske?
Jeg er blevet skudt. Hjælp mig tilbage. Hjælp mig tilbage!
Hold op. Vær sød at holde op!
BASERET PÅ BOGEN AF LAUREN BEUKES
Bonne nuit!
- Det tog lidt tid at finde dig. - Jeg forlod Teenie's hurtigst muligt.
- Hvornår kom du tilbage? - Det er lidt siden.
Hvad har du lavet? Bare danset?
Ja. Jeg rejste en smule.
Jeg dansede med en trup. Vi optrådte i Orpheum Circuit.
Hold da op.
Og dig? Hvordan var det?
Det var… ikke, som de skriver i avisen.
- De taler aldrig med soldater. - Det gør jeg.
Jeg har hørt, de bare uddeler medaljer på turen hjem. Hvor mange fik du?
Jeg fik bare turen.
Det lød… slemt derovre.
Jeg skrev til dig.
Da jeg besøgte Teenie's, sagde de, at de sendte mine breve videre.
Jeg fik ikke nogen.
Hvad tror du, min dans handlede om her til aften?
Jeg vidste ikke, den handlede om noget.
Det var historien om Joséphine. Napoleons første kone.
Hun tænder et bål for Osiris. Hun bønfalder ham om et barn.
Det ved jeg ikke, om folk forstod. Ja.
Hvor længe har du lavet dette?
Det er tredje omgang, men jeg får måske Balaban.
- Jaså? - Jeg er ved at nå målet.
- Var publikum ikke ret lille? - Det foretrækker de. De betaler mere.
Jeg har noget med hjem til dig.
Hvorfor tror du, jeg vil have det?
Du taler fransk nu, men jeg kender dig stadig.
Det er fra Paris.
Hvad er der sket?
Det sad fast i min lommekniv. Men jeg har syet det.
Paris? Hvornår har du fået så god smag?
Kig nu bare.
Vi bør ikke være herude. Jeg gør ikke det her mere.
Kig nu bare. Du kender svaret. Hvad er de lavet af?
- Silke? - Nej, viskose.
- Det er hun for rig til. - Se. De er slidte. Hun har dem på i kirke.
En kvinde tager ikke silke på for at gå ned på knæ.
Hvor kender du hende fra?
Kan du huske søster Flora fra Saint Michael's?
Ja. Hende, der ville døbe os i søen?
Ja, hun er i Saint Adalbert's nu. Jeg stødte på hende.
Hun laver middag for krigsveteraner hver onsdag. Der skal hun hen i aften.
Hun gav dig mad, og du fulgte efter hende?
Det har du lært mig.
Vi var børn. Jeg troede, du havde fundet på noget andet.
- Hun er gået. Lad os gøre det. - Hvad? Harper, nej.
Jeg behøver ikke stjæle fra gamle damer mere.
Så giver jeg silkestrømperne til en anden.
- Hvad? - Kom.
Åh gud.
- Hvad har du fundet? - Hvad med den her?
Hvorfor lader man de små hoveder sidde?
Det er moderne.
- Gik pigerne ikke med den slags i Paris? - Hvor skulle jeg vide det fra?
- Du har da øjne, ikke? - Jeg havde ikke tid til at kigge, så…
Harp, du kigger altid.
Du gemte dig under en kvægtransport for at udspionere mig.
- Jeg udspionerede dig ikke. - Jo. Du stirrede som en lille rotte.
Er det det, du tror, jeg lavede?
- Hvad lavede du da ellers? - Jeg passede på dig.
Hvad?
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
Det kommer derovrefra.
- Herinde? - Nej, her.
- Er det… - Harper.
Øjeblik.
Vent lidt.
Det er den. Ja.
Hvad? Lad mig se.
- Hvad er det? - Vent.
Det er anderledes nu. Hvordan gjorde det det?
- Pis. Lad os komme ud. - Ja.
- Harper. Der kommer nogen. - Jeg kommer.
- Harper, hvad laver du? Lad os smutte. - Jeg kommer.
Hvor har du det her fra?
Hvor har du uret fra?
Jeg kender Dem. Saint Adalbert's.
- De beder aldrig før måltidet. - Nej, du kender mig ikke.
Ud herfra! Ud!
- Ud herfra! - Hold op!
Jeg vil bare vide besked om uret.
- Jeg har penge. - Er det fra Europa?
- Er det der, du har det fra? - Det ved jeg ikke.
Jo, for det var godt gemt.
Du ved, hvad det er værd. Fortæl mig, hvor du har det fra.
Det får De aldrig at vide. De er en ubetydelig mand.
Og du er en forbandet mær. Tror du ikke, jeg ved, hvem du er?
Billedet af din mand står på kommoden. Du tænder det lys for ham hver aften.
Ja.
Jeg har holdt øje med dig. Du kan ikke lyve for mig.
Så…
…hvor har du uret fra?
- Hvad skete der deroppe? - Ikke noget. Jeg gemte mig under sengen.
Hvorfor blev du?
For at sikre mig, hun ikke fik øje på dig.
Du skal optræde på Balaban. Det måtte hun ikke ødelægge.
Hvad? Vi gjorde da det her så tit.
I tomme hjem. Hun kunne have tilkaldt politiet.
Hun så mig ikke. Se, hvad jeg tog til dig.
Se her. Giv mig dit håndled. Se nu der. Det er som skabt til dig.
- Jeg kan godt levere det tilbage. - Jeg har ikke brug for det. Det er hendes.
Hun har ikke fortjent det.
Hun tager billige strømper på for at give mig nådsensbrød i kirken.
Det er et svindelnummer. Hun har langt mere end os.
Ikke? Vi må tage, hvad vi har til gode.
Se.
Klokken er 6.00 i Paris.
Host op, drenge.
Gør jeres indsatser. Så er det nu.
HENNING ANSÆTTELSESKONTOR
Gør jeres indsatser. Og se den så snurre.
Se den snurre. Se den snurre. Og, og, og…
Se nu der. Hvem vil prøve igen?
- Indsatser. - Nej.
Det er tre ud af fire. Det sker sgu ikke.
Jeg kan heller ikke lide tabere. Hvem vil snurre?
- Harp! Vil du smide lidt småpenge? - Du tager den forkerte mands penge en dag.
- Hvad er der galt med dig? - Ansætter de folk i dag?
De har lige hyret nogle lagerfolk til Marshall Field's.
De mangler skibsassistenter.
-Åh gud. - Hvad?
- Nej. - Nej?
Jeg prøver i morgen.
- Hvor skal du hen? - Tilbage til Hopkins, vel.
- Hvordan gik det med din nye pige? - Hun er ikke ny.
- Lånte hun dig penge? - Nej. Hvorfor?
Du er aldrig den første, der går.
- Hallo. Hvad har du? - Ikke noget. Det er ikke noget.
Jeg har hørt om et sted.
Det er… Jeg ser nok nærmere på det.
- Hvor? - I Lake View.
Lad os stikke forbi Hopkins og hente vores grej.
Hvad skal du med det?
Kom. Lad os gå.
Støt din lokale veteranforening. Støt din lokale veteranforening.
- Vil De støtte veteranforeningen? - Nej, ellers tak.
- Er det her? - Ja.
Det er ikke, som jeg havde regnet med.
- Hvad havde du regnet med? - Det ved jeg ikke.
Ved du, hvad du laver?
Der kan være nogen hjemme.
Der er flere centimeter støv på skodderne. Her er ingen.
Kom nu.
- Hvis hus er det? - Jeg kender kun kusinen.
Hun siger, han rejser og samler på pæne ting.
Hørte du det?
Hold da kæft. Hans kusine løj ikke.
Få nu ikke nogen gode idéer. Vi kan ikke bære det.
- Hvor har han de ting fra? - Alle mulige steder, vil jeg tro.
Hvem dækker deres vinduer til?
- Hvad er han bange for? - Vores slags.
- Sikker på, her ikke er nogen? - Umuligt.
Så havde de hørt os. Se, hvad de har ovenpå.
ALMANAK 1973
Hvad fanden?
Der er ikke meget plads derinde. Alt vel?
Deres bekymring er noteret. De må gerne gå.
Der er penge i kufferten nedenunder.
- Tag dem, og gå. - Nuvel…
Det er meget generøst af Dem.
Så, så… Rolig nu.
Hvor mange penge skal De have?
- Hvad? - For at gå. Hvad vil De have?
Det må De svare på. Det er Deres hus.
Hvilken krig kæmpede De i?
- Den eneste krig. Den store krig. - Første eller anden verdenskrig?
- Er der en til? - Den første, altså.
Og De er lige vendt tilbage. Så må vi være i… 1918 eller…
Vi er i 1920. Hvorfor ved De ikke det?
Hvornår var De sidst ude af huset?
- Hvilken måned, dag er det? - Det er den 9. oktober.
- Jeg har ikke været på denne dag. - Hvad mener De? De er her da nu.
Hvad med armbåndsuret? Det, De gav Britta.
Har De lavet det?
Er det derfor, De er her? Vil De vide, hvordan det er lavet?
- Er De håndværker? - Det kunne jeg godt være.
Nej, De skaber ikke ting. De vil bare have dem.
Værsgo. Jeg køber dem i Sydel's. Den på Wacker.
De kan godt gå nu.
Hvorfor har jeg på fornemmelsen, at De slipper for billigt? Kom nu.
Tag det roligt. Hvor er De fra?
- Hvem er De? - Så nu vil De have det?
- Hvad? - Måske er det bedst sådan. Jeg kan…
Jeg finder tid til at lave mit eget.
De får se. Vi kan kun gå igennem her. Men huset har sin egen vilje.
- Hvad fanden laver du? - Jeg taler bare.
- Jeg ordner det. - Lad ham bare gå.
- Er De kommet noget til? - Tilkald en ambulance!
- Du godeste. - Tilkald en ambulance.
Harper?
Harp…
- Hvor har du den fra? - Jeg fik den af Charlie.
- Hvem er Charlie? - En pilot fra England. Han fløj kampfly.
Han solgte mig den. Den renser mine lunger.
Det lyder ikke, som om den hjælper. Ved du, hvad du har brug for? Læg dig ned.
Det er bare mine nerver. Jeg skal aflægge prøve på Balaban i morgen.
Radium? Det gør det ikke bedre. Du skal hvile dig.
Kom hjem i mit hus. Du kan gøre dig klar der.
- Dit hus? - Ja.
- Har du nu også en kone? - Ikke endnu.
Det tilhører min løjtnants bror. Han rejser meget. Nogen skal se efter det.
- Betror han dig det? - Han har mange smukke ting.
Han lader gerne en fodtudse vogte dem.
Har du ordnet alt det siden sidste uge?
Læg dig ned.
Jeg hjælper dig med vejrtrækningen. Kom.
Bare vent.
Du skal blive ved med at se op.
- Den er pæn. Hvorfor skal vi… - Se der!
- Hvordan gjorde du… - Det skete bare.
Få den til at skifte igen.
Det kan jeg ikke. Den gør det selv. Jeg ved ikke hvorfor.
Hvad er det for noget?
- Kom nu, Harp. Hvordan gjorde du? - Det er…
Herinde… bliver ting til noget andet.
Somme tider ældre, somme tider nyere og somme tider bare… anderledes.
Ting, jeg aldrig før har set.
Det kan ske for alt. Tæpper, lamper, hvad som helst.
Hvad?
- Din løjtnants bror… Hvad laver han? - Det ved jeg ikke.
Han må være importør. Det er nok der, han har alle de ting fra.
Hvis det her var mit hus, ville jeg ikke overlade det til nogen.
Ingen lukkede dig bare herind.
Vi skal ingen steder nu. Kom. Jeg skal vise dig noget.
Harp, sig, hvis hus det er.
Fint nok. Du har ret.
Vi må hellere gå. Kom.
Okay. Tænk på et andet tidspunkt. Når som helst.
- Hvorfor? - Gør det nu bare. Tænk på et tidspunkt.
- Ligesom et minde? - Nej, en dag, et år.
- Når som helst. Kom nu. - Tusind år ude i fremtiden.
Nej, ikke så langt frem. Til den tid er der intet tilbage.
- Jeg forstår ikke… - Du lytter ikke.
Tænk på, hvordan verden ser ud en dag om mange år. Hvilken dato vil du se?
- Jeg vil så langt væk som muligt. - Giv mig din hånd.
- Hvordan gjorde du det? - Jeg ved det ikke. Jeg gjorde det bare.
Se lige.
- Vi burde ikke være her. - Det svarer til at se ind ad vinduer.
- Ja, men alt hører til her. Bare ikke os. - Har det ikke altid føltes sådan?
Hvordan gjorde du det her?
Måske er det mit sande kald.
Så du vælger bare en dato og går gennem døren?
Ja. Det har virket indtil nu.
- Hvorfor kan du ikke rejse længere frem? - Det ved jeg ikke.
Har du prøvet? Hvad sker der så?
- Så havner jeg på den dag, jeg kom. - Hvorfor er det her den sidste dag?
Jeg ved det ikke.
- Hvad nu, hvis verden går under i morgen? - Gør det noget? Er det her ikke nok? Se.
Jeg ved ikke, hvad det her er.
- Vil du tilbage? - Nej. Slet ikke. Måske aldrig nogen sinde.
Vi kan godt blive så.
Du ved, mine breve? Dem fra Teenie's sagde, de gav dig dem.
Ja, i stedet for den løn, de skylder mig.
Hvorfor skrev du ikke tilbage?
- Hvad skulle jeg skrive? - Hvad som helst.
Jeg ville bare høre fra dig.
Jeg… Jeg håber, du har kontanter med. Du skylder mig stadig silkestrømper.
Kom.
- Nej da. - Jeg kan aldrig kende forskel.
- Hvorfor har den ikke et lille rævehoved? - Det er ikke nødvendigt. Den er smart nok.
- Nå, det er derfor. - Ja.
Hej.
- Hvor har du været? - Bare lidt rundt omkring.
Jeg prøvede at finde dig. Jeg åbnede døren, men der skete intet.
Jeg kom bare udenfor.
Jaså? Nå, men det virkede for mig.
Leo, det her er Klara.
- Klara fra din barndom? - Ja, det er mig.
- Jeg stiller de her ovenpå. - Selvfølgelig.
- Viste du hende det? - Hun havde brug for et sted at bo.
- Nå, bor hun her også? - Hvis hun har brug for det.
Det vidste jeg ikke, vi gjorde.
Skal vi ikke hive spandene frem og tage entré fra folk?
Hun er ikke "folk". Okay?
- Jeg gik ikke med til det. - Nå, ikke? Ved du hvad? Jeg er ligeglad.
Hvornår begyndte det?
Vi fandt det her hus sammen. Det er vores.
Nuvel…
Du kan ikke bruge det.
Ikke uden mig.
Du kunne ikke engang tage din maske på uden mig. Hvor tror du, du skal hen?
Hvor skal vi nu hen, kaptajn?
Jamen se nu der.
- Jeg har en idé. Kom. - Skal du med?
Tag I bare af sted. Nogen skal passe på huset.
Kom nu. Husets bedste udsigt er lige bag døren.
Kom, Harp. Åbn din dør.
Hej!
Hvad synes du?
Jeg tror ikke, jeg kunne tjene noget på publikum her.
Tænk, at det er det samme sted. Loftet og gulvet er fuldstændig det samme.
- Jeg troede, de havde fundet på noget nyt. - Folk er vist ligeglade.
- Mere at drikke? - Ja, køb mig en til.
Kan du komme tilbage til samme dag igen og igen, hvis du vil?
Ja, hvorfor ikke?
Hvad skulle det være?
- En stiv whisky. - Ja tak.
- En hvilken som helst? - Ja.
- De er pæne. - Hvabehar?
- Dine øreringe er pæne. Hvor er de fra? - Det ved jeg ikke.
Min ekskæreste gav mig dem på første date i stedet for blomster.
Du fik i det mindste noget ud af det.
- Tak. - Selv tak. Du har shoppet i dag.
Hvor ved du det fra?
- Har du nogen sinde tid til at danse? - Ikke mens jeg arbejder.
Hvor ærgerligt.
Hvad gik det ud på?
Du kan lide hende. Jeg prøvede at holde på hende for din skyld.
Det er ikke hende, jeg vil have.
Er du sikker på det?
Kom nu. Bare en.
- Nej, det går ikke. - En hurtig en. Kom nu.
- Kom og dans med mig. - Ikke nu.
Fint.
Jeg skal pudre næsen. Vær klar, når jeg kommer.
- Man siger bare, man går på toilettet nu. - Fint. Toilettet. Jeg er straks tilbage.
- Hej! - Du er vild med musikken, hvad?
Jeg har altid troet, at jeg ikke kunne danse.
Men det var musikken, den var gal med.
Ja.
- Vi får se, hvordan du har det i morgen. - Jeg kommer ikke til at være alene.
Var det sådan, pigerne var i Paris?
- Hvad? - Da du var af sted med Harp.
- Han må have kendt en fransk pige. - Han talte kun om dig.
Hvad skete der derovre? Han er anderledes.
Hvordan?
Han fylder mere. Men han ved ikke, hvordan han skal udnytte det.
Han blev måske højere.
Jeg ved det ikke.
- Jeg kendte ham ikke før. - Men du var sammen med ham.
Jeg tror ikke, han blev til en, han ikke allerede var.
Måske kendte du ham bare ikke så godt, som du troede.
Vi nåede aldrig frem til Paris, hvis han har sagt det.
Nå, der er du. Jeg har ledt efter dig.
Lad os gå.
- Hvad er der under min frakke? - Det er til senere.
- Lad os gå. - Hvad med Leo?
Jeg tror ikke, han tager med hjem. Kom.
- Kan du betjene det? - Jeg er ved at lære det.
Hvordan neglede du det?
Jeg betalte for det. Man behøver ikke stjæle, når man har penge.
Sikkert.
- Nej, Harper, jeg sætter det op igen. - Nej.
- Jeg får det stads i håret. - Lad det være nede. Du kan vaske det ud.
Sådan.
- Sådan er mit nummer ikke. - Det vil se bedre ud. Klar?
Ja.
Kom. Lad mig se.
Godt. Værsgo.
Nej, ikke sådan. Ligesom på Teenie's. Bare vær dig selv. Intet fransk.
- Minder det dig for meget om Paris? - Ja, måske.
Klar?
- Du nåede aldrig frem. Det sagde Leo. - Det ved han ikke.
- Kameraet kører. Går du i gang? - Nej, jeg gør ikke.
Sluk for det.
Fortæl mig, hvor det her er fra. Jeg ved, det ikke er fra Paris.
Jeg… Jeg tog det fra en, der døde.
Han havde ikke nogen at give det til, men det havde jeg.
Fint nok. Bare lad være med at lyve for mig.
Hvad sker der, når du sover her? Vågner du og er den samme?
Det tror jeg.
Hør her, da jeg… Da jeg fandt det her sted…
…var du den eneste, jeg ville vise det til.
Harper. Pis.
- Jeg smitter af på alt. - Pyt med lagnerne.
- Lad os tænde kameraet og prøve igen. - Sæt dig ned.
Jeg er klar.
- Kom tilbage. - Nej. Harper, hvad er der med dig?
- Harper, nej. - Kom.
Kom herhen! Det gør du altid!
Hvad mener du med "altid"?
- Jeg… - Harper!
- Har vi gjort det her før? - Gjort hvad?
Er vi kommet tilbage til denne aften? Til alt det her?
- Hvor mange gange? - Hvad betyder det? Det betyder ikke noget.
- Hvordan gør du det her? - Jeg træder ud ad bagdøren.
Og så… kommer jeg og finder dig.
Vi går ud, og så kommer vi hjem.
Og så ender vi altid bare her.
- Hvorfor husker jeg det ikke? - Fordi det ikke er dit hus.
Klara, vent. Klokken er mange.
- Vær sød at blive. - Giv slip!
Du kan komme tilbage, så ofte du vil.
Jeg vil altid vide det, Harper. For jeg kender dig.
Du betragtede mig. Jeg betragtede dig. Du var ikke meget dengang.
Og nu fremstår du endnu mindre.
Harper!
Nej! Nej, nej, nej.
Flyt dig! Nej.
En, to, tre, ned.
Klar.
En, to, tre.
Vi står stadig oprejst, hvad?
Jeg så dig derude. Jeg vidste, du ville klare den.
Hvordan kunne du se noget? Der var røg overalt.
Det er Leo, ikke?
- Er han fra dit kompagni? - Ja.
De vil sende din redegørelse til hans familie. Find på noget at sige.
Du må hellere lægge den ved ham. Det er hans maske, ikke?
Jeg sagde jo, jeg var lige bag dig.
Vil du have noget? Sidste udskænkning.
- Det samme som sidst. - Og det er…
En stiv whisky.
- Flotte øreringe. - Kan du lide dem?
Hvis jeg må holde dem, gætter jeg, hvor de er fra.
Hvis jeg tager fejl, er den her din.
- De er ikke værd at stjæle. - Jeg afleverer dem tilbage. Kom nu.
Lad mig se. Okay…
De er ikke så gamle. To, måske tre år. En mand købte dem til dig.
Men de er ikke pæne nok til, at I havde været sammen længe.
Så måske en spøgefuld gave på første date.
Nej, jeg har selv købt dem. I en tikronersbutik. Behold dem bare.
- Jeg tog ikke fejl. - Det finder vi aldrig ud af.
Tekster af: Cecilie Hassenkam