Spring! Framåt!
CANTIGNY, FRANKRIKE
Spring! Framåt!
Gasmasken på, killar!
Gasmasken på!
- Vart ska du? - Nej, jag ska tillbaka.
- Jag hjälper dig. Masken på. - Nej, jag måste tillbaka.
Masken! Masken!
Okej.
Jag heter Leo. Jag finns precis bakom dig.
Fortsätt framåt. Sätt fart!
Jag finns precis bakom dig.
På med gasmasken! Masken!
Gasmasken på!
…masken.
Var är din mask?
Jag är skjuten. Ta mig tillbaka!
Sluta. Sluta, snälla!
EFTER LAUREN BEUKES ROMAN
Bonne nuit!
Det tog lite tid att hitta dig.
Ja, jag lämnade Teenie's så snart jag kunde.
När kom du tillbaka?
För ett tag sen.
Vad har du sysslat med? Bara dansat?
Ja. Jag reste lite.
Jag dansade med en trupp på Orpheum-teatrarna.
Oj.
Och du? Hur var det?
Det är… Det är inte som de skriver i tidningarna.
- De pratar aldrig med några soldater. - Jag gör det.
De delar visst bara ut medaljer på hemresan.
Hur många fick du?
Jag fick bara resan hem.
Det lät… Det lät som det var illa där borta.
Jag skrev till dig.
När jag tittade förbi Teenie's sa de att de vidarebefordrade mina brev.
Jag fick aldrig några.
Så i kväll, vad trodde du att min dans handlade om?
Jag visste inte att den måste handla om nåt.
Det var historien om Josephine, Napoleons första fru.
Hon tänder en eld till Osiris.
Hon vädjar till honom om ett barn.
Jag vet inte om nån förstod det av vad jag såg.
Ja.
Hur länge har du dansat här?
Det här är min tredje omgång, men jag kanske blir bokad av Balaban.
- Jaså? - Jag har nästan övat in numren.
Ganska liten publik, eller?
De föredrar det så. De betalar mer.
Jag tog med nåt tillbaka till dig.
Vad får dig att tro att jag vill ha det?
Du kan tala franska nu, men jag känner dig fortfarande.
Den är från Paris.
Vad har hänt här?
Den fastnade i min fickkniv. Men jag sydde ihop den.
Paris?
När fick du så god smak?
Det är okej, men bara titta.
Vi borde inte vara här ute. Jag gör inte sånt här längre.
Kom igen. Bara titta. Du vet det här. Vad är de gjorda av?
Silke?
Nej, rayon.
- Nej, hon är för rik. - Nej, de börjar bli tunna.
Hon har på sig dem i kyrkan.
En kvinna tar inte på silke för att knäböja.
Hur känner du henne?
Minns du syster Flora från Saint Michaels?
Hon som brukade försöka döpa oss i sjön?
Ja. Hon jobbar på Saint Adalbert's nu.
Jag stötte på henne.
Hon har ett soppkök för veteraner på onsdagar i källarna.
Det är dit hon ska i kväll.
Så hon utfordrade dig och du följde henne hem?
Precis som du lärde mig.
Vi var barn. Du borde ha kommit på nåt annat vid det här laget.
Hon har gått. Kom nu.
Vad? Harper, nej.
Jag behöver inte råna gamla tanter längre.
Visst. Då ger jag silkesstrumporna till nån annan.
Vad?
Kom.
Herregud.
Vad har du mer hittat där inne?
Vad sägs om den här?
Varför lämnar de alltid kvar de små huvudena på de där?
Det är modet.
Hade inte alla flickorna i Paris på sig sånt här?
Hur ska jag veta det?
- Du har väl ögon? - Vet du vad?
Jag hade inte tid att titta, så…
Harp, du tittar alltid.
Du brukade gömma dig under en boskapsvagn och spionera på mig.
Nej, jag spionerade inte.
Jo. Du kikade fram som en liten råtta.
Är det vad du… Är det vad du tror att jag gjorde?
- Vad gjorde du då? - Jag vakade över dig.
Vad?
Vad är det?
Jag vet inte.
Det kommer där bortifrån.
- Här inne? - Nej, här.
-Är det… - Harper.
Vänta.
Vänta. Vänta.
Där har vi det. Ja.
Vad? Får jag se?
- Vad är det? - Vänta.
Den är annorlunda nu.
Hur gjorde den så?
- Fan. Vi sticker. - Ja.
- Harper. Nån kommer. - Jag kommer strax.
Harper, vad gör du? Kom nu.
Jag kommer strax.
Var fick du den här ifrån?
Var fick du klockan ifrån?
Jag känner dig. Saint Adalbert's.
Du ber aldrig bordsbön.
Nej, du känner inte mig.
Ut med dig! Ut!
- Ut! Ut! - Sluta!
Jag vill bara veta om klockan.
- Jag har pengar. -Är den från Europa?
- Va? Fick du den därifrån? - Jag… Jag vet inte.
Jo, du vet, för du gömde den väl. Du vad den är. Du vet vad den är värd.
Säg mig. Var fick du den ifrån?
Du skulle aldrig förstå. Du är en obetydlig man.
Och du är en jävla subba.
Tror du inte att jag vet vem du är?
Det är din mans foto på din byrå.
Du tänder samma ljus för honom varje kväll.
Ja.
Jag har iakttagit dig.
Du kan inte ljuga för mig.
Så…
…var fick du klockan ifrån?
Vad hände där uppe?
Inget. Jag gömde mig bara under sängen.
Varför stannade du kvar?
För att se till att hon inte såg dig.
Hon får inte förstöra Balaban för dig.
Vad är det?
Vi brukade göra sånt här jämt.
Ja, när ingen var hemma. Hon kunde ha ringt polisen.
Hon såg mig inte. Titta vad jag tog med till dig.
Titta. Här. Ge mig din handled. Jag menar, titta.
Den är som gjord för dig.
- Jag går och ger tillbaka den om du vill. - Jag behöver den inte. Den är hennes.
Hon gjorde inget för att förtjäna den.
Hon tar på sig billiga strumpbyxor
för att gå till kyrkan och ge mig sina allmosor.
Hon svindlar till sig Guds nåd, och hon har fått mycket mer av den än vi.
Vi måste ta det de är skyldiga oss.
Titta.
Kl 06:00 i Paris.
In med insatserna, killar.
Alla insatser inne. Då kör vi.
ARBETSFÖRMEDLING
Alla insatser inne. Då snurrar vi.
Se hur hon snurrar.
Och…
Titta. Vem vill spela igen?
- In med insatserna. - Nej, nej.
Det är tre av fyra för dig. Helt jävla omöjligt.
Jag gillar ändå inte förlorare.
Vem vill snurra? Va?
Harp! Vill du satsa några mynt här?
Du kommer att ta fel mans pengar en dag.
Vad är det med dig?
Anställer de i dag?
De anlitade just några lastare till Marshall Field's.
De tar kanske in några som hamnvakter.
- Gud. - Vad?
- Nej. - Inte?
Jag kommer tillbaka i morgon.
Vart ska du?
Jag vet inte. Tillbaka till Hopkins, antar jag.
Hur gick det med din nya flicka?
Hon är inte ny.
Lånade hon dig lite pengar?
Nej. Hur så?
Du brukar ju vara den sista som går härifrån.
Hördu. Vad har du?
Inget, inget, inget. Det är inget.
Jag fick nys om ett ställe.
Jag kanske tar mig dit och ser vad som finns där.
Var?
Det är i Lake View.
Vi går till Hopkins först och hämtar vår utrustning.
Vad behöver vi utrustning till?
Kom nu.
Legionen. Stötta din lokala legion.
Legionen, ma'am? Stötta din lokala legion?
Nej, tack.
-Är det här? - Jag antar det.
Det är inte vad jag väntade mig.
- Vad väntade du dig? - Jag vet inte.
Vet du vad du sysslar med?
Nån kan vara hemma.
Det är två centimeter damm på fönsterluckorna.
Det är ingen här.
Kom igen, kom igen.
Vems hus är det här egentligen?
Jag känner bara kusinen.
Hon säger att han reser mycket. Han samlar på fina saker.
Hörde du det?
Jäklar. Hans kusin ljög inte.
Få inga idéer. Vi bär inte med oss den där.
Var har han fått tag i alla grejer?
Överallt, antar jag.
Vem hänger för sina fönster så här?
- Vad är han så rädd för? - Människor som vi.
- Säkert att ingen är hemma? - Ja.
De hade hört oss vid det här laget. Kolla in övervåningen.
ALMANACKA
Vad i helvete?
Det måste vara trångt där inne. Mår ni bra?
Tack för omtanken. Ni kan gå nu.
Det finns pengar i kistan där nere.
- Ta dem och gå. - Jaha…
…det är väldigt generöst.
Ta det lugnt.
Hur mycket pengar behöver ni?
- Vad? - För att gå.
Hur mycket vill ni ha?
Säg det ni. Det är ert hus.
Vilket krig stred ni i?
Det enda kriget. Det stora kriget.
Första eller andra världskriget?
- Finns det ett andra? - Första, alltså.
Och ni är just hemkommen.
Då måste det vara vad? 1918…
Det är 1920. Varför vet ni inte det? Va?
När lämnade ni det här huset senast?
Vilken månad och dag är det?
Det är den 9 oktober.
Jag har inte varit på den här dagen.
Vad menar ni? Ni är ju här just nu.
Och klockan? Klockan ni gav Britta.
Tillverkade ni den?
Är det därför ni är här?
- Vill ni veta hur den tillverkades? - Alltså…
-Är ni hantverkare? - Jag skulle kunna vara det.
Nej. Ni tillverkar inte saker. Ni vill bara ha dem.
Här. Jag köper dem på Sydel's. Den på Wacker.
Nu kan ni gå.
Varför känns det som om ni kommer billigt undan?
Kom igen.
Ta det lugnt nu.
Var är ni från?
Vem är ni?
Så, ni kommer att vilja ha den nu.
Vad?
Det är kanske bäst så.
Jag kan…
Jag kan hitta en tid att göra till min egen.
Ni kommer att se, vi kan bara passera igenom här.
Till dess har huset sina egna sätt.
- Vad fan gör du? - Jag pratar bara.
- Jag hanterar det. - Låt honom springa. Bara…
Sir. Sir, hur gick det?
Ring ambulans!
- Herregud. - Ring ambulans.
Harper?
Harp…
Var har du fått den ifrån?
Jag fick den av Charlie.
Vem är Charlie?
Han är pilot. Från England. Han flög Bristol-plan, men vem vet?
Han sålde den till mig.
Den rensar mina luftrör.
Den verkar inte hjälpa.
Vet du vad du behöver?
- Lägg dig på golvet. - Jag mår bra.
Det är bara mina nerver. Jag ska provdansa för Balaban i morgon.
Radium? Det här gör det inte bättre.
Du behöver vila.
Följ med till mitt hus. Du kan förbereda dig där.
- Ditt hus? - Ja.
- Har du en fru nu också? - Inte än.
Det är min löjtnants brors hus. Han reser mycket.
Han behöver en husvakt medan han är borta.
Och han anförtror dig det?
Han har många fina saker.
Han låter gärna en infanterist vakta dem.
Har du gjort allt det här sen förra veckan?
Ligg ner, ligg ner.
Låt mig hjälpa dig andas normalt.
Seså.
Vänta bara.
Nej, du måste fortsätta titta upp.
- Ja, den är fin. Varför måste vi… - Titta, där!
- Hur kunde du… - Det var inte jag. Det bara hände.
Få den att ändra sig igen.
Jag kan inte. Den gör det på egen hand. Jag vet inte varför.
Vänta, vad är det här?
Kom igen, Harp. Hur gjorde du det?
Det är…
Här inne… blir saker nånting annat.
Ibland äldre, ibland nyare,
ibland är de bara… annorlunda.
Saker jag aldrig ens sett förut.
Det kan vara vad som helst. Mattor, lampor, vad som helst.
Vad är det?
Din löjtnants bror,
- vad jobbar han med? - Jag vet inte.
Han måste vara importör. Det var nog så han fick allt det här.
Om det här var mitt hem skulle jag inte lämna det åt nån.
Ingen släppte bara in dig här.
Vi går inte härifrån nu.
Kom, jag vill visa dig det här.
Harp, tala om vems hus det här är.
Visst. Du har rätt.
Vi borde gå. Kom.
Okej.
Tänk på nån annan tid. Vilken tid som helst.
- Varför? - Snälla, gör det bara.
Bara tänk på en tid.
- Som ett minne? - Nej, som en dag, ett år.
- När som helst. Välj en. - Tusen år framåt i tiden.
Nej, inte så långt fram. Då finns inget kvar.
- Jag förstår inte… - Du lyssnar inte.
Tänk på en dag, åratal från nu. Tänk på hur världen skulle kunna vara.
Vilken dag vill du se?
Jag vill så långt bort från nu som möjligt.
Ge mig din hand.
Hur gjorde du det här?
Vet inte. Jag bara gjorde det.
Titta.
- Vi borde inte vara här. - Varför?
Det är ingen skillnad mot att titta genom nåns fönster.
Ja, men allt annat ska vara här, inte vi.
Har det inte alltid känts så?
Hur gjorde du det här?
Det här var kanske alltid mitt öde.
Så du väljer bara ett datum och går genom dörren?
Ja. Så har det funkat hittills.
Varför kan du inte gå längre än i dag?
Jag vet inte. Jag kan bara inte.
Har du försökt? Vad händer om du försöker?
Jag hamnar alltid på den första dagen då jag gick in.
- Jag vet inte. - Men varför är i dag den sista dagen?
- Jag vet inte. - Men tänk om…
Tänk om världen upphör i morgon och alla återgår till begynnelsen.
Spelar det nån roll? Räcker inte det här. Titta.
Jag vet inte vad det här är.
Vill du gå tillbaka?
Nej. Inte alls. Kanske… Kanske aldrig.
Då kan vi stanna här.
Du vet mina brev?
Killarna på Teenie's sa att de gav dem till dig.
Ja, istället för lönen de är skyldiga mig.
Varför svarade du inte?
- Jag visste inte vad jag skulle säga. - Vad som helst.
Jag hade velat höra vad som helst från dig.
Jag… Jag hoppas du tog med pengar.
Du är skyldig mig silkesstrumpor.
Kom nu.
-Åh, nej. - Jag kan aldrig se skillnad.
Varför har inte den ett litet rävhuvud?
Det behövs inte. Den är redan tjusig nog.
- Jag förstår. Det är så det är. - Ja.
Hej.
Var har ni varit?
Bara strosat runt.
Jag försökte hitta er, men jag öppnade dörren och inget hände.
Jag var bara utomhus.
Jaså. Nåja, det funkade för mig.
Leo, det här är Klara.
Klara från när ni var barn?
Ja, det är jag.
- Jag går upp med de här. - Okej, visst.
Visade du henne?
Hon behövde nånstans att bo.
- Så hon ska också bo här? - Om hon behöver det, ja.
Jag visste inte att vi gjorde så.
Varför hämtar vi inte våra hinkar och börjar ta betalt av folk?
Hon är inte "folk". Okej?
Det kvittar. Jag gick inte med på det.
Jaså, Leo? Vet du vad?
Jag struntar i vad du tycker.
När började det här?
Vi hittade huset tillsammans. Det är vårt.
Tja,
du kan inte ta dig nånstans med det.
Inte utan mig.
Du fick inte ens på dig masken utan mig.
Vart tror du att du ska?
Så, vart bär det av härnäst, kapten?
Men se på dig.
Jag vet vart. Kom.
Följer du med?
Gå ni. Nån borde stanna och vakta stället.
Kom, bästa utsikten i huset är utanför de där dörrarna.
Kom, Harp, öppna din dörr.
Hej!
Vad tycker du?
Jag skulle nog inte kunna tjäna pengar på den här skaran.
Tänk att det här är samma ställe.
Taken, golven, allt är likadant.
Jag hade trott att de skulle hitta på nåt nytt.
Ingen verkar ha nåt emot det.
Vill du ha en drink till?
Ja, beställ en till åt mig.
Kan man komma tillbaka till samma dag? Om och om igen om man ville?
Ja, kanske. Varför inte?
Hej, vad önskas?
Whisky, ren.
- Duger husets? - Ja.
- De är fina. - Förlåt?
Dina örhängen. Var har du köpt dem?
Jag vet inte.
Mitt ex gav mig dem på vår första dejt istället för blommor.
Du fick åtminstone ut nåt fint av det.
- Tack. - Så du har shoppat i dag.
Hur visste du det?
Får du nånsin dansa?
Inte medan jag jobbar.
Vad synd.
Vad var det där?
Du gillar henne. Jag försökte hålla kvar henne åt dig.
Det är inte henne jag vill ha.
Är du säker på det?
Kom igen. Bara en.
- Nej, jag kan inte. - Bara en snabb. Kom igen.
- Kom, dansa med mig. - Nej. Inte nu.
Okej, då.
Jag går och pudrar näsan, var redo när jag kommer tillbaka.
Man säger inte så längre. Det är bara en toalett.
Visst. Bara toaletten. Jag kommer strax.
Hej!
Du gillar verkligen det här, va?
Jag har alltid trott att jag inte kunde dansa.
Men det var bara fel musik.
Ja.
Vi får se hur du känner i morgon.
Ja, fast jag kommer inte att känna det ensam.
Är det så här flickorna i Paris var?
- Va? - När du var där med Harp?
Han måste ha haft en fransk flicka.
Han pratade bara om dig.
Vad hände där borta? Han är annorlunda.
Hur då?
Han tar upp mer utrymme.
Han vet bara inte vad han ska göra med det än.
Han har kanske blivit längre.
Jag vet inte.
Jag kände honom inte förut.
Men du var ju med honom.
Jag tror inte att han har blivit nån han inte redan var.
Du kanske bara inte kände honom så väl som du trodde.
Vi kom aldrig till Paris, om det är vad han har sagt.
Där är du ju. Jag har letat efter dig.
Kom nu.
Vad är det där under min kappa?
Den är till senare.
Kom nu.
Men Leo, då?
Han tänker nog inte följa med oss hem. Kom nu.
Vet du hur den funkar?
Jag håller på att lära mig.
Hur snodde du den?
Jag betalade för den.
Man behöver inte stjäla när man har pengar.
Visst.
- Nej, Harper. Jag ska sätta upp det igen. - Nej.
- Jag får puder i hela håret. - Nej, låt det vara.
Du kan tvätta ur det.
Så där.
- Jag brukar inte dansa så här. - Det blir bättre. Redo?
Ja.
Kom.
Få se.
Okej, sätt igång.
Nej, inte så där.
Som Teenie's. Var bara dig själv. Ingen franska.
- Varför? Påminner det för mycket om Paris? - Ja, kanske det.
Redo?
Jag vet att du aldrig var där. Leo sa det.
Han vet inte var jag har varit.
Kameran rullar. Tänker du börja eller?
Nej.
Stäng av den.
Tala om var du fick den här. Jag vet att det inte var i Paris.
Jag… Jag tog den från nån som dog.
Han hade ingen att ge den till, och det hade jag.
Okej, visst. Ljug bara inte för mig.
Så vad händer när du sover här? Vaknar du densamma?
Jag tror det.
Vet du, när… när jag hittade det här stället…
…var du den enda jag ville visa det för.
Harper. Helvete,
- Jag kladdar ner överallt. - Strunt i lakanen.
- Sätt på kameran igen… - Lugn.
-…så gör vi om det. - Sätt dig ner.
- Nej, jag är redo. - Kom tillbaka.
- Kom tillbaka! - Harper, nej!
- Kom här. - Harper, vad är det med dig?
- Harper, nej! - Kom hit.
Kom bara tillbaka hit! Som du alltid gör!
Vad menar du med "alltid"?
- Jag har inte… - Harper!
Har vi gjort det här förut?
Gjort vad?
Kommit tillbaka till i dag, till i kväll?
Till allt det här?
Hur många gånger?
Vad spelar det för roll? Det spelar ingen roll.
Hur gör du det här?
Jag går ut genom bakdörren,
och jag kommer och hittar dig.
Vi går ut, och sen kommer vi hem.
Och vi hamnar alltid bara här.
Varför minns jag inte?
För att det inte är ditt hus.
Klara, vänta. Vänta. Det är sent.
- Snälla, bara stanna. - Släpp mig.
Du kan komma tillbaka så många gånger du vill.
Jag kommer alltid att veta, Harper, för jag känner dig.
Jag iakttog dig också.
Du var inte mycket då.
Nu får allt det här dig att se ännu ynkligare ut.
Harper!
Nej, nej, nej!
Släpp mig! Nej!
Ett, två, tre, ner.
Redo.
Ett, två, tre.
Titta, vi står fortfarande på benen båda två.
Jag såg dig där ute. Jag visste att du skulle klara dig.
Hur kunde du se nåt? Det var rök överallt.
Du är väl Leo?
Ingick han i ditt kompani?
Ja.
Familjen kommer att vilja veta hur han dog.
Kom på nåt att säga.
Du kanske ska lämna den med honom.
Det är väl hans mask?
Jag sa ju att jag fanns precis bakom dig.
Vill du ha nåt? Sista beställningen.
- Samma som förra gången. - Och det är…
Whisky, ren.
Fina örhängen.
Gillar du dem?
Om jag får hålla dem kan jag berätta var de kommer ifrån.
Och om jag har fel, är den här din.
Försöker du stjäla dem, så är de inte värda nåt.
Jag ger tillbaka dem. Kom igen.
Få se. Okej.
Inte så gamla.
Två, kanske tre år.
En man köpte dem till dig.
Men de är inte fina nog för att ni ska ha varit tillsammans så länge.
Så kanske en skämtgåva på en första dejt?
Nej, jag köpte dem till mig själv.
De är från dollarbutiken. Behåll dem.
Jag hade inte fel.
Det får vi väl aldrig veta.
Undertexter: Kristina Donnellan