Vpred! Nezastavujte!
CANTIGNY, FRANCÚZSKO
Choďte! Nezastavujte!
Chlapci, masky na tvár!
Masku!
- Kam to ideš? - Idem naspäť.
- Pomôžem ti. - Nie, vraciam sa.
Masku! Masku!
Dobre.
Som Leo. Budem za tebou.
Pokračuj, pokračuj! Choď! Vpred!
Som priamo za tebou.
Masky! Masky!
Masky!
...masky.
Kde máš masku?
Postrelili ma. Vezmi ma naspäť.
Prestaň. Prestaň, prosím!
Žiarivé dievčatá
PODĽA ROMÁNU LAUREN BEUKESOVEJ
Bonne nuit!
Chvíľu som ťa hľadal.
Hej... Z Teenie’s som odišla hneď, ako sa dalo.
Kedy si sa vrátil?
Už je to pár dní.
A čo robíš ty? Len tancuješ?
Hej. A cestovala som.
So súborom sme vystupovali v divadlách Orpheum Circuit.
Páni.
A ty? Aké to tam bolo?
Nuž... nie také, ako píšu v novinách.
- Tí sa s vojakmi nebavia. - To ja áno.
Vraj medaily na ceste domov len tak rozdávajú.
Koľko ich máš ty?
Dali mi len ten odvoz.
Znelo to... hrozne.
Písal som ti.
Keď som sa zastavil u Teenie’s, povedali...
že ti moje listy preposlali.
Žiadne som nedostala.
O čom myslíš, že bol môj dnešný tanec?
Nevedel som, že má o niečom byť.
Bol to príbeh o Jozefíne, prvej manželke Napoleona.
Zapaľuje obetu bohu Usirovi.
Prosí ho o dieťa.
Neviem, či to niekto pochopil.
No...
Ako dlho to už robíš?
Toto bolo moje tretie vystúpenie, ale možno sa dostanem do Balabanu.
- Naozaj? - Hej, mám skoro dostatok divákov.
Obecenstvo bolo dosť malé.
Tak to tam majú radi. Vtedy viac platia.
Niečo som ti odtiaľ doniesol.
Prečo by som to chcela?
Vieš po francúzsky, ale stále ťa poznám.
Je z Paríža.
A čo toto?
Ach, zachytila sa mi o nôž. Zašil som ju.
Paríž?
Odkedy máš taký dobrý vkus?
To nič, len sa pozrieme.
Nemali by sme tu byť. Harper, toto už nerobím.
Veď sa len pozeráme. Vieš, ako na to.
Aký to je materiál?
Hodváb?
Nie, to je umelina.
- Na to je príliš bohatá. - Pozri, sú zodraté.
Nosí ich do kostola.
Na kľačanie sa hodvábne pančuchy neobliekajú.
Odkiaľ ju poznáš?
Nepamätáš si sestru Floru z kostola svätého Michala?
Hej. Chcela nás pokrstiť v jazere.
Presne. Teraz je u svätého Adalberta.
Tam som ju stretol.
V suteréne podáva veteránom každú stredu večeru.
Tam sa dnes večer chystá.
Nakŕmila ťa a ty si ju sledoval domov?
Tak si ma to naučila.
Boli sme decká. Už si si mohol vymyslieť
niečo nové.
Odišla. Už je preč. Tak poďme.
Čože? Nie.
Už nemusím okrádať staré tetušky.
Tak tie hodvábne pančuchy dám niekomu inému.
Čože?
Poď už.
Božemôj.
Čo si tam ešte našla?
A čo toto?
Prečo na nich vždy nechávajú hlavy?
Je to módne.
Nenosili také dievčatá v Paríži?
Čo ja viem? Ha?
- Máš predsa oči, nie? - Vieš čo?
Nemal som na pozeranie čas.
Harp, vždy sa pozeráš.
Špehoval si ma spopod dodávky na dobytok.
Nešpehoval som ťa.
Ale áno. Špicľoval si ako potkan.
To si... To si o mne myslíš?
- Tak čo si robil? - Dával som na teba pozor.
Čože?
Čo je to?
Netuším.
Vychádza to odtiaľ.
- Tu? - Nie, tu.
- Je to... - Harper.
Počkaj, počkaj.
Vydrž. Počkaj.
- To je ono. - Áno?
Hej.
Čože? Ukáž mi to.
- Čo je to? - Počkaj.
Zmenilo sa to.
Ako sa to stalo?
- Doriti. Poďme. - Hej.
- Harper, niekto ide. - Hneď som tam.
Harper, čo robíš? Poďme.
O chvíľu.
Odkiaľ si to vzala?
Odkiaľ máš tie hodinky?
Poznám ťa. Bol si u svätého Adalberta.
Nemodlil si sa pred jedlom.
Nie, nepoznáš ma.
Odíď. Vypadni, vypadni!
- Preč odtiaľto! Vypadni! - Prestaň!
Povedz mi o tých hodinkách.
Len chcem o nich vedieť.
- Mám peniaze. - Sú z Európy?
- Ha? Odtiaľ si ich vzala? - Ja neviem.
Ale vieš, dobre si ich ukryla.
Vieš, čo to je a koľko to stojí.
Povedz, odkiaľ ich máš?
Ty by si to nepochopil. Si bezvýznamný.
A ty si zasratá šľapka.
Myslíš, že neviem, kto si?
Na bielizníku máš fotku manžela.
A každý večer mu zapaľuješ sviečku.
Ach.
Sledoval som ťa.
Takže mi neklam.
Tak...
odkiaľ máš tie hodinky?
Čo sa tam stalo?
Ale nič.
Schoval som sa pod posteľ.
Prečo si tam ostal?
Aby som sa uistil, že ťa nezbadala.
O chvíľu budeš v Balabane. Nechcem, aby ti to pokazila.
Čo?
Takto sme sa zabávali stále.
Keď nebol nikto doma. Mohla zavolať políciu.
Nevidela ma. Aha, čo som ti doniesol.
Pozri. Nastav zápästie. No, pozri sa na to.
Akoby ich vyrobili pre teba.
Pôjdem a vrátim jej ich, ak si to praješ.
Nepotrebujem ich. Sú jej.
Ona sa o ne nezaslúžila.
Navlieka si tie lacné pančuchy a v kostole mi rozdáva ľútosť.
Maká pre Božiu milosť, a má jej viac než my dvaja.
Chápeš? Musíme si vziať, čo nám sú dlžní.
Pozri.
V Paríži je 6.00 ráno.
Tak vysoľte, chlapci.
Konečné stávky. Ukončite stávky. A poďme na to.
PRACOVNÁ AGENTÚRA
Ukončite stávky. A pozerajte, ako sa točí.
Točí sa, točí.
A, a, a...
To je mi niečo. Dáme ešte jedno kolo? Čo?
- Uzavrite stávky. - Nie.
Zobral si tri zo štyroch. To nie je náhoda.
Porazených aj tak nemusím.
Kto si zatočí? Ha?
Harp! Polož sem nejaké drobné.
Raz okradneš nesprávneho.
Čo to s tebou je, ha?
Dnes niekoho hľadajú?
Práve si vzali pár nakladačov do obchoďáku.
Možno niekoho potrebujú na lodnú hliadku.
- Bože. - Čo?
- To nie. - Nie?
Vrátim sa zajtra.
Hej, kamže?
Neviem. Asi naspäť na ubytovňu.
Ako to ide s novou babou?
Nie je nová.
Požičala ti prachy?
Nie. Prečo?
Väčšinou odchádzaš posledný, nie prvý.
Hej, hej. Čo si našiel?
Nič, nič. Nič to nie je.
Dopočul som sa o jednom mieste.
Je to... Asi sa pôjdem pozrieť, čo tam majú.
Kde je to?
Štvrť Lake View.
Zastavme sa na ubytovni po výstroj.
Načo nám ju treba?
Poďme.
Podporte miestnu légiu.
Podporíte miestnu légiu, madam?
Ach, nie, ďakujem.
- To je ono? - Asi hej.
ULICA LAKE VIEW 2925 CHICAGO
Tak som si to nepredstavoval.
- A ako teda? - Neviem.
Vieš, čo robíš?
Možno je niekto doma.
Na okeniciach je centimeter prachu.
Nik tam nie je.
Ach, no tak.
Čí je to vlastne dom?
Poznám len sesternicu.
Jej bratranec vraj stále cestuje. Rád zbiera suveníry.
Počul si to?
Kurva, sesternica neklamala.
Na to zabudni, to vláčiť nebudeme.
Odkiaľ to všetko má?
Asi odvšadiaľ.
Kto si takto zaklincuje okná?
- Čoho sa bojí? - Ľudí ako sme my.
- Naozaj tu nik nie je? - Určite.
Už by nás začuli. Choď sa pozrieť, čo majú hore.
ALMANACH 1973
Čo to, sakra, je?
Musí to tam byť tesné. Ste v poriadku?
Vďaka za obavy. Už môžete odísť.
Dolu v kufri sú peniaze.
- Vezmite si ich a choďte. - Ach...
To je od vás veľmi štedré.
Pomaly, len pomaly.
Koľko peňazí vám postačí?
- Ako prosím? - Aby ste odišli.
Koľko chcete?
To mi povedzte vy. Je to váš dom.
V ktorej vojne ste slúžili?
V tej jedinej. Vo svetovej vojne.
V prvej alebo druhej?
- Bude druhá? - Takže v prvej.
A práve ste sa vrátili.
Takže musíme byť v roku 1918, alebo v tisícdeväťsto...
Je rok 1920. Ako to, že to neviete? Ha?
Kedy ste odtiaľto naposledy odišli? Ha?
Aký je mesiac a deň?
Je deviaty október.
V tomto dni som ešte nebol.
Ako to myslíte? Ste v ňom práve teraz.
A čo tie hodinky? Čo ste dali Britte.
Vyrobili ste ich?
To preto ste tu?
- Preto ako sa vyrábajú? - No...
- Ste remeselník? - Mohol by som byť.
Nie. Vy veci nevyrábate, vy ich len chcete.
Pozrite, tieto som kúpil u Sydela na Wackerovej ulici.
Už môžete odísť.
Prečo mám pocit, že ma tu okrádate?
No tak.
Len pokojne.
Odkiaľ ste, ha?
A kto ste?
Takže vy ho budete chcieť.
Čo?
Možno je to dobre.
Môžem...
Môžem si nájsť svoj vlastný čas.
Viete, môžeme prechádzať iba tadiaľto.
Dom má svoje vlastné spôsoby.
- Čo robíš, dopekla? - Len sa rozprávame.
- Vyriešim to. - Nechaj ho ísť. Len...
Pane, ste v poriadku? Pane?
Zavolajte sanitku!
- Božemôj. - Zavolajte sanitku.
Harper?
Harp...
Odkiaľ to máš?
Dal mi ju Charlie.
Kto je Charlie?
Charlie je pilot z Anglicka.
Lietal na Bristoloch, čo ja viem.
Predal mi ju.
Pomáha mi s dýchaním.
Neznie to tak.
Vieš, čo potrebuješ?
- To nič. - Ľahni si.
- Poď sem. - To ten stres.
Zajtra mám konkurz do Balabanu.
Rádium? To ti vôbec nepomôže.
Potrebuješ oddych.
Poď so mnou do domu. Pripravíš sa tam.
- Do domu? - Hej.
- A máš tam aj ženu? - Ešte nie.
Je to dom poručíkovho brata. Veľa cestuje.
A keď je preč, niekto sa mu oň musí starať.
A zveril ho tebe?
Má tam samé pekné veci.
Nevadí mu najať na stráženie pešiaka.
A to všetko od minulého týždňa?
Ľahni si.
Pomôžem ti s dychom.
No tak.
Teraz čakaj.
Musíš sa stále dívať hore.
- To nič. Prečo... - Pozri!
- Ako si to... - Ja nie, stalo sa to samo.
Ešte to zmeň.
To nemôžem. Ono... deje sa to samo. Neviem prečo.
Počkať, čo je to?
No tak, Harp, ako si to urobil?
No...
Tu vo vnútri... sa veci menia.
Niekedy sú staršie, niekedy novšie a niekedy sú skrátka iné.
Veci, aké som predtým nevidel.
Deje sa to s hocičím. S kobercami, lampami a tak.
Čo?
Brat tvojho dôstojníka...
- Čo vlastne robí? - Neviem.
Musí byť dovozcom. Asi tak to všetko našiel.
Keby to tu bolo moje, nikoho by som sem nepustila.
Len tak ťa sem nevpustili.
Nuž, už odtiaľto neodídeme.
Poď, niečo ti musím ukázať.
Harp, povedz mi, čí to je dom.
Ach, dobre. Vieš čo, máš pravdu.
Odídeme. Tak poď.
Fajn.
Mysli na iný čas. Akýkoľvek.
- Prečo? - Len to urob.
Mysli na iný čas.
- Akože na spomienku? - Nie, na deň a rok.
- Kedykoľvek. Jeden si vyber. - O tisíc rokov neskôr.
Tak ďaleko nie. Vtedy tu už nič nebude.
- Ja nerozumiem... - Lebo ma nepočúvaš.
Pomysli si na deň o niekoľko rokov. Aký by svet bol.
Čo by si chcela vidieť?
Chcem ísť najďalej, ako sa dá.
Podaj mi ruku.
Ako si to dokázal?
Ako si to urobil?
Neviem. Skrátka sa to stalo.
Pozri sa na to.
- Nemali by sme tu byť. - Prečo?
Je to ako pozerať sa niekomu cez okno.
Áno, ale všetko ostatné sem patrí. My nie.
Necítili sme sa tak vždy?
Ako si to urobil?
Možno to tak vždy malo byť.
Takže si skrátka vyberieš dátum a prejdeš dverami?
Hej, tak to doteraz fungovalo.
Prečo nemôžeš ísť ďalej ako do dneška?
Neviem. Skrátka nemôžem.
Skúšal si to? Čo keď sa o to pokúsiš?
Vrátim sa do prvého dňa v dome.
- Ja neviem. - Ale prečo je dnešok posledný deň?
- Neviem. - No, čo ak...
sa svet zajtra skončí a potom sa vrátime na začiatok?
Záleží na tom? Nestačí ti to? Poobzeraj sa.
Netuším, čo to je.
Chceš sa vrátiť?
Nie. Vôbec. Možno... Možno už nikdy.
Tak ostaneme tu.
Moje listy...
Chlapi z Teenie’s povedali, že ti ich dali.
Hej, namiesto výplaty.
Prečo si neodpísala?
- Nevedela som, čo povedať. - Čokoľvek.
Od teba som chcel čítať čokoľvek.
No... Dúfam, že so sebou máš hotovosť.
Dlhuješ mi hodvábne pančuchy.
Poďme.
- To nie. - Nikdy to nerozoznám.
Prečo tamten nemá líščiu hlavu?
Netreba, už je aj tak dosť luxusný.
- Aha, takže tak to je. - Hej.
Ahoj.
Kde si bol?
Ach, len tak som sa túlal.
Hľadal som ťa, ale keď som otvoril dvere, nič sa nestalo.
Skrátka som bol vonku.
Naozaj? No, mne to fungovalo.
Leo, toto je Klara.
Klara z detstva?
Áno, to som ja.
- Odnesiem si to hore. - Jasné, dobre.
Ukázal si jej to?
Potrebovala niekde prespať.
- Takže tu aj býva? - Ak bude treba, tak áno.
Nevedel som, že také veci robíme.
Čo tak si vziať vedrá z výstroje a ľuďom za to účtovať?
Ona nie je hocijaký človek. Jasné?
To je jedno. Nesúhlasil som s tým.
Ale nehovor, Leo. Vieš čo?
Je mi jedno, čo si myslíš.
Páni. A toto sa stalo kedy?
Tento dom sme našli spolu. Je náš.
Nuž,
ty cezeň nemôžeš nikam ísť.
Bezo mňa nie.
Ty si si bezo mňa nezvládol ani nasadiť masku.
Kam si myslíš, že ideš?
Tak kam ďalej, kapitán?
Pozrimeže.
Už viem. Tak poď.
Pridáš sa?
Len choďte. Niekto by mal ostať a postrážiť to tu.
No tak, najlepší výhľad je priamo z tých dverí.
Pohni, Harp, otvor si dvere.
Hej!
Tak, čo myslíš?
Ja by som na tomto publiku nezarobila.
Neverím, že to je to isté miesto.
Vieš, je to tu rovnaké, od podlahy až po strop.
Ja že prídu s niečím novým.
Nezdá sa, že by im to vadilo.
Dáš si ešte drink?
Hej, kúp mi ešte jeden.
Môžeš sa vrátiť do toho istého dňa?
Aj stále dookola?
Asi hej. Neviem, prečo by som nemohol.
Tak čo si dáte?
- Ach. - Čistú whisky.
- Fajn. Z fľaše? - Hej.
- Pekné. - Ako prosím?
Páčia sa mi tvoje náušnice. Odkiaľ ich máš?
Neviem.
Bývalý mi ich dal na prvom rande namiesto kvetov.
Aspoň z toho máš niečo slušné.
- Vďaka. - Dnes si nakupovala.
Ako to vieš?
Tancuješ niekedy?
V práci nie.
To je škoda.
Čo to bolo?
Páči sa ti. Chcela som ju pri tebe udržať.
Ju nechcem.
Si si istý?
No tak, jednu pieseň.
- Nemôžem. - Rýchlovka. Tak poď.
- No tak, poď tancovať. - Ach, nie. Teraz nie.
Fajn.
Zájdem na toaletu.
Keď sa vrátim, buď pripravený.
Tak to už nevolajú. Je to len záchod.
Fajn, tak na záchod. Hneď sa vrátim.
Hej!
Tá muzika sa ti páči, čo?
Vždy som si myslel, že neviem tancovať.
Ale bola to iba nesprávna hudba.
Hej.
No, uvidíme, ako ti bude zajtra.
Hlavne mi nebude samému.
Takže také boli dievčatá v Paríži?
- Prosím? - Keď si tam bol s Harpom.
Určite mal Francúzku.
Hovoril iba o tebe.
Tak čo sa tam stalo? Je nejaký iný.
V akom zmysle?
Zaberá viac miesta.
Ale ešte nevie, čo s ním urobiť.
Možno len vyrástol.
Netuším.
Predtým som ho nepoznal.
Ale bol si s ním.
Nemyslím, že sa stal niekým, kým už predtým nebol.
Možno ho len nepoznáš tak dobre, ako si si myslela.
Neviem, čo ti povedal, ale do Paríža sme nikdy nedošli.
Tu si. Hľadal som ťa.
Poďme.
Čo mám pod kabátom?
To je na neskôr.
Poďme.
A čo Leo?
Nemyslím, že chce ísť domov. Tak poďme.
Vieš s tým narábať?
Prídem na to.
Ako si ju šlohol?
Kúpil som ju.
Keď máš prachy, nemusíš kradnúť.
Jasné.
- Nie, Harper. Zapnem si ich. - Nie.
- Zašpinia sa tým svinstvom. - Rozpusti ich.
Takto. Potom si ich umyješ.
Tak.
- Takto to nerobím. - Bude to lepšie. Pripravená?
Hej, hej.
Dobre.
Pozrime sa.
Môžeš začať.
Tak nie.
Ako v Teenie’s. Buď sama sebou. Žiadna francúzština.
Prečo? Príliš ti to pripomína Paríž?
Hej, možno.
Pripravená?
Viem, že si tam nikdy nebol. Od Lea.
Leo nič nevie o tom, kde som bol.
Nahrávame. Už začneš?
Nie.
Vypni to.
Povedz mi, odkiaľ to máš. Viem, že z Paríža nie.
Vzal som to... niekomu, kto zomrel.
On by to už nikomu nedal, ale ja áno.
Dobre. Len mi neklam.
Tak čo sa stane, keď tu prespíš? Stále... Normálne sa zobudíš?
Myslím, že hej.
Vieš, keď... Keď som toto miesto našiel,
bola si jediná, komu som ho chcel ukázať.
Harper. Doriti,
- celé to tu zamažem. - Na tom nezáleží.
- Zapnime kameru... - Pokoj.
- ...a skúsme to znova. - Sadni si.
- Som pripravená. - Vráť sa.
- Vráť sa sem! - Harper, nie!
- No tak. Len... - Čo je s tebou?
- Harper, nie! - Poď ku mne.
Tak už sa ku mne vráť! Vždy sa vrátiš!
Čo myslíš tým „vždy“?
- Nič... - Harper!
Už sa to udialo?
Čo?
Už sme sa vrátili do dnešného večera?
K tomuto všetkému?
Koľkokrát?
Záleží na tom? To je jedno.
Ako to robíš?
Vyjdem zadnými dverami
a vrátim sa a nájdem ťa.
Vyjdeme si von, potom sa vrátime domov.
A vždy sa ocitneme tu.
Prečo si to nepamätám?
Lebo to nie je tvoj dom.
Klara, počkaj. Počkaj. Je neskoro.
- Prosím. Ostaň, prosím! - Nechaj ma.
Môžeš sa vracať, koľko len chceš.
Vždy to zistím, Harper, lebo ťa poznám.
Ty si sledoval mňa a ja zase teba.
Vtedy si bol nikto.
Ale teraz si ešte väčšia nula.
Harper!
Nie! Nie, nie, nie!
Nechaj ma! Nie.
Raz, dva, tri, dolu.
Pripravený.
Raz, dva, tri.
Pozrimeže, obaja sme ešte na nohách.
Videl som ťa. Vedel som, že to zvládneš.
Čo si mohol vidieť? Všade bol dym.
Ty si... Leo, však?
Bol v tvojej rote?
Hej. Hej.
Budeš musieť jeho rodine niečo napísať.
Niečo si vymysli.
To by si mu asi mal nechať.
A to je jeho maska, však?
Hovoril som, že budem priamo za tebou.
Dáte si niečo? Posledné objednávky.
- To, čo minule. - A to je...
Čistá whisky.
Máte pekné náušnice.
Páčia sa vám?
Ak mi ich dovolíte podržať, poviem vám, odkiaľ sú.
A ak sa zmýlim, toto je vaše.
Ak ich chcete ukradnúť, za nič nestoja.
Vrátim vám ich. No tak.
Tak sa pozrime. Dobre teda.
Nie sú staré.
Dva, možno tri roky.
Kúpil vám ich muž.
Ale keby ste spolu boli dlho, boli by krajšie.
Možno to bol vtipný darček na prvom rande.
Nie, vybrala som si ich sama.
Vo zľavovom obchode. Môžete si ich nechať.
Nemýlil som sa.
To už nikdy nezistíme.
Preklad titulkov: Martina Mydliar