Gå! Fortsett!
CANTIGNY I FRANKRIKE
Gå! Gå! Fortsett fremover!
På med maska, gutter!
På med maska!
- Hvor skal du hen? - Jeg drar tilbake.
- La meg hjelpe deg. Maske. Maske! - Nei, jeg må dra tilbake.
Ok.
Jeg heter Leo. Jeg er rett bak deg. Gå fremover. Gå! Gå!
Jeg er rett bak deg.
På med maska! Maske!
På med maska!
…maska.
Hvor er maska di?
Jeg er skutt. Ta meg med tilbake!
Slutt, vær så snill!
BASERT PÅ ROMANEN AV LAUREN BEUKES
Bonne nuit!
- Tok meg litt tid å finne deg. - Jeg forlot Teenie's så fort jeg kunne.
- Når kom du tilbake? - For en liten stund siden.
Hva har du drevet med? Bare danset?
Ja. Jeg reiste litt.
Jeg danset med en trupp på Orpheum-teatrene.
- Jøss. - Hva med deg? Hvordan var det?
Det er ikke slik de skriver om det i avisene.
- De snakker aldri med soldater. - Jeg gjør det.
Jeg hører de deler ut medaljer på turen hjem. Hvor mange fikk du?
Jeg fikk bare turen.
Det hørtes ille ut der borte.
Jeg skrev til deg.
Da jeg stakk innom Teenie's, sa de at de sendte brevene videre.
Jeg fikk dem aldri.
Hva trodde du kveldens dans handlet om?
Jeg visste ikke at den måtte handle om noe.
Det var historien om Joséphine, Napoleons første kone.
Hun tenner et bål for Osiris. Hun bønnfaller ham om et barn.
Jeg vet ikke om noen fikk med seg det. Ja.
- Hvor lenge har du drevet med dette? - Tredje runde. Jeg vil opptre på Balaban.
- Jaså? - Jeg har mer eller mindre numrene.
- Var det ikke litt få tilskuere? - Det er sånn de liker det. De betaler mer.
Jeg tok med noe til deg.
- Hva får deg til å tro at jeg vil ha det? - Du kan fransk nå, men jeg kjenner deg.
Fra Paris.
Hva skjedde her?
Det hektet seg fast på lommekniven, men jeg sydde det.
Paris?
Når fikk du så god smak?
Greit, men bare se.
Vi skal ikke være her ute. Jeg gjør ikke slikt mer.
Kom igjen. Bare se. Du vet dette. Hva er de laget av?
Silke?
Nei, rayon.
- Hun er for rik for det. - Nei, de er tynnslitte.
Hun bruker dem i kirken. Hun bruker ikke silke når hun går ned på kne.
Hvordan kjenner du henne?
Husker du søster Flora fra Saint Michael's?
Ja, hun som prøvde å døpe oss i innsjøen?
Ja. Hun er på Saint Adalbert's nå. Jeg møtte på henne.
Hun gir veteraner middag på onsdager i kjelleren. Det er dit hun skal i kveld.
- Hun matet deg, og du fulgte henne hjem? - Det var sånn du lærte meg å gjøre det.
Vi var barn. Jeg trodde du ville ha funnet på noe annet nå.
Hun dro. Kom. Vi går.
Hva? Harper, nei. Jeg trenger ikke å rane gamle damer mer.
Greit. Jeg gir silkestrømpene til en annen.
Hva?
Kom.
Herregud.
Hva mer har du baki der?
Hva med denne?
Hvorfor lar de alltid hodet være igjen på dem?
Det er mote.
Hadde ikke jentene på seg slikt i Paris?
Hvordan skal jeg vite det?
- Du har øyne, har du ikke det? - Jeg hadde ikke tid til å titte, så…
Harp, du titter alltid. Du gjemte deg under en tilhenger og spionerte på meg.
- Nei, jeg spionerte ikke på deg. - Jo. Du tittet som en liten rotte.
Er det det du tror jeg gjorde?
- Hva gjorde du? - Jeg passet på deg.
Hva?
Hva er det?
Jeg vet ikke.
Det kommer derfra.
- Her inne? - Nei, her.
- Hva er det? - Harper.
Vent litt.
- Det er denne. - Er det den?
Hva? Få se på den.
- Hva er det? - Vent.
Den er annerledes nå.
Hvordan gjorde den det?
- Pokker. Vi drar. Noen kommer. - Ja, jeg kommer snart.
- Harper, hva driver du med? Vi drar. - Kommer snart.
Hvor fikk du tak i denne?
Hvor fikk du tak i klokka?
Jeg kjenner deg. Saint Adalbert's. Du ber aldri bordbønn før du spiser.
Nei, du kjenner meg ikke.
- Kom deg ut! Kom deg ut! - Slutt! Slutt!
Jeg vil bare vite mer om klokka.
- Jeg har penger. - Er den fra Europa?
- Var det der du fikk tak i den? - Vet ikke.
Jo, for du gjemte den godt.
Du vet hva den er, og hva den er verdt. Hvor fikk du tak i den?
Du kan aldri vite det. Du er en ynkelig mann.
Og du er ei jævla hurpe. Tror du ikke jeg vet hvem du er?
Du har bilde av mannen din på kommoden.
Du tenner det samme lyset for ham hver natt.
Ja.
Jeg har fulgt med på deg. Du kan ikke lyve for meg.
Så…
…hvor fikk du tak i klokka?
Hva skjedde der oppe?
Ingenting. Jeg gjemte meg under senga.
Hvorfor ble du igjen?
For å passe på at hun ikke så deg.
Du skal opptre på Balaban. Hun må ikke ødelegge det.
Hva? Vi pleide å gjøre dette stadig vekk.
Ja, når ingen var hjemme. Hun kunne ringt politiet.
Hun så meg ikke. Se hva jeg har til deg.
Her. Gi meg håndleddet ditt. Se på den. Den er skapt for deg.
Jeg kan gi henne den tilbake, hvis du vil.
- Jeg trenger den ikke. Den er hennes. - Hun gjorde seg ikke fortjent til den.
Hun tar på seg billige strømper for å dra til kirken og gi meg almisser.
En bløff for Guds nåde, og hun har fått langt mer enn oss.
Ikke sant? Vi må ta det verden skylder oss.
Se.
Klokka er seks i Paris.
Pung ut, karer.
Plasser innsatsen. Plasser innsatsen. Kom igjen.
BEMANNINGSBYRÅ
Plasser innsatsen og se på at den snurrer rundt.
Og, og…
Har du sett. Hvem vil prøve igjen?
- Plasser innsatsen. - Nei.
Du vant tre av fire. Ikke faen at det skjer.
Jeg liker uansett ikke tapere. Hvem vil snurre?
- Harp! Vil du legge ned noen mynter? - Du vil svindle feil mann en dag.
Hva er galt med deg?
Ansetter de i dag?
Et par lastere til Marshall Field's. Kan hyre noen av oss til ankervakten.
- Gud. - Hva?
- Nei. - Nei?
Jeg kommer tilbake i morgen.
- Hei, hvor skal du? - Vet ikke. Tilbake til Hopkins, sikkert.
- Hvordan gikk det med din nye dame? - Hun er ikke ny.
- Lånte hun deg penger? - Nei. Hvordan det?
Du pleier å være den siste som drar, ikke den første. Hei. Hva er det du har?
Ingenting. Det er ingenting.
Jeg har hørt om et sted.
Det er… Jeg tror jeg skal se hva som er der.
Hvor?
Lake View.
- Vi henter uniformene på Hopkins først. - Hvorfor trenger vi uniformene?
Kom. Vi drar.
Støtt dine lokale krigsveteraner. Støtt dine lokale krigsveteraner.
- Støtt dine lokale krigsveteraner, frue? - Nei takk.
- Er det her? - Det er vel det.
Ikke slik jeg trodde det ville se ut.
- Hvordan skulle det se ut? - Jeg vet ikke.
Vet du hva du driver med?
Noen kan være hjemme.
Det er et tykt lag med støv på vinduslemmene. Det er ingen her.
Kom igjen.
- Hvem er dette sitt hus? - Jeg kjenner bare kusinen.
Hun sier han reiser rundt. Han samler på fine ting.
Hører du det?
Fy faen. Kusinen hans løy ikke.
Glem det. Vi skal ikke bære den greia.
- Hvor fikk han tak i disse greiene? - Rundt omkring, sikkert.
Hvem dekker til vinduene slik?
- Hva er det han er så redd for? - Folk som oss.
- Er du sikker på at ingen er hjemme? - De ville ha hørt oss. Sjekk andre etasje.
USA LOVER Å BETALE OVERBRINGEREN
ALMANAKK
Hva faen?
Må være trangt der inne. Går det bra?
Takk for bekymringen. Du kan dra nå. Det er penger i kofferten i første etasje.
- Ta dem og dra. - Vel… det er veldig sjenerøst av deg.
Ta det rolig. Rolig.
Hvor mye penger trenger du?
- Vent, hva? - For å dra.
- Hvor mye vil du ha? - Du bestemmer. Det er ditt hus.
Hvilken krig kjempet du i?
- Den eneste krigen. Den store krigen. - Første eller andre verdenskrig?
- Er det en andre? - Så den første. Du kom akkurat tilbake.
Så nå må det vel være 1918, 1919…
Det er 1920. Hvorfor vet du ikke det?
Når forlot du huset sist?
- Hvilken måned og dag er det? - Det er 9. oktober.
- Jeg har ikke vært på denne dagen. - Hva mener du? Du er her nå.
Hva med klokka? Klokka som du ga til Britta?
Lagde du den?
- Kom du for å høre hvordan den ble laget? - Vel…
- Er du håndverker? - Jeg kan være det.
Nei. Du lager ikke ting. Du vil bare ha dem.
Her. Jeg kjøper disse på Sydel's. Den på Wacker.
Nå kan du dra.
Hvorfor får jeg en følelse av at du prøver å slippe billig unna? Kom igjen.
Ta det rolig.
Hvor er du fra?
Hvem er du?
Så du vil ha det nå.
- Hva? - Kanskje det er best slik.
Jeg kan…
Jeg kan finne en tid som blir min.
Du får se. Vi kan bare passere gjennom her.
Huset har sine egenheter.
- Hva faen gjør du? - Jeg bare snakker.
- Jeg tar meg av det. - La ham dra. Bare…
- Sir, går det bra med deg? - Ring etter ambulanse!
- Herregud. - Ring etter ambulanse.
Harper?
Harp…
- Hvor fikk du tak i den? - Jeg fikk den av Charlie.
Hvem er Charlie?
Han er en pilot fra England. Han fløy Bristoler, men hvem vet?
Han solgte den til meg. Den fjerner tetthet i brystet.
Høres ikke ut som om den hjelper.
- Vet du hva du trenger? Legg deg ned. - Det går bra. Det er bare nerver.
Jeg skal på audition i morgen.
Radium? Dette gjør det ikke bedre.
Du trenger hvile.
Kom til huset mitt og gjør deg klar der.
- Huset ditt? - Ja.
- Har du kone også nå? - Ikke ennå.
Det er stedet til min løytnants bror. Han reiser overalt.
Han trenger en til å passe på det.
- Og han betrodde det til deg? - Han har mange fine ting.
Setter pris på at en infanterist vokter dem.
- Gjorde du alt dette siden forrige uke? - Legg deg ned.
Jeg skal hjelpe deg med å få puste. Kom.
Bare vent.
Nei, du må fortsette å se opp.
- Ja, den er grei nok. Hvorfor… - Se, der!
- Hvordan gjorde du… - Det bare skjedde.
Få den til å endre seg igjen.
Jeg kan ikke det. Den gjør det av seg selv. Vet ikke hvorfor.
Vent, hva er dette? Kom igjen, Harp. Hvordan gjorde du det?
Det er…
Her inne… blir ting til noe annet.
Noen ganger eldre, noen ganger nyere, noen ganger bare annerledes.
Ting jeg aldri har sett før.
Det kan skje med alt. Tepper, lamper, alt mulig.
Hva?
- Din løytnants bror, hva gjør han? - Jeg vet ikke.
Han må være importør. Sikkert sånn han fikk tak i alt dette.
Hvis dette var mitt sted, hadde jeg ikke overlatt det til noen.
Ingen lot deg bare gå inn.
Vel, vi drar ikke nå.
- Jeg vil vise deg dette. - Harp, fortell meg hvem det er sitt hus.
Greit. Vet du hva? Du har rett.
Vi burde gå. Kom.
Ok. Tenk på en annen tid. Hvilken som helst tid.
- Hvorfor? - Bare gjør det. Bare tenk på en tid.
- Som et minne? - Nei, som en dag, et år.
- Når som helst. Velg noe. - Tusen år fra nå.
Nei, ikke så langt frem. Ingenting vil stå her da.
- Jeg skjønner ikke. - Du lytter ikke.
Tenk på en dag om flere år. Tenk på hvordan verden kan være.
Hvilken dag vil du se?
- Jeg vil dra så langt fra nå som mulig. - Gi meg hånden din.
Hvordan gjorde du dette?
Jeg vet ikke. Bare gjorde det.
Se på det.
- Vi burde ikke være her. - Det er som å titte inn gjennom et vindu.
- Ja, men alt annet skal være her, ikke vi. - Har det ikke alltid føltes slik?
Hvordan gjorde du dette?
Kanskje det var dette jeg skulle være.
Så du bare velger en dato og går gjennom døren?
Ja. Det er det som har funket så langt.
- Hvorfor kan du ikke dra lenger enn i dag? - Vet ikke. Jeg bare kan ikke det.
- Har du prøvd? Hva skjer hvis du prøver? - Jeg går tilbake til den første dagen.
- Jeg vet ikke. - Hvorfor er i dag den siste dagen?
- Jeg vet ikke. - Hva om
verden ender i morgen og vi går tilbake til begynnelsen?
Har det noe å si? Er ikke dette nok? Se.
Jeg vet ikke hva dette er.
Vil du dra tilbake?
Nei. Ikke i det hele tatt. Kanskje… Kanskje aldri.
Da kan vi bli her.
Du vet brevene mine?
- Folkene på Teenie's sa at de ga deg dem. - Ja, i stedet for lønnen de skyldte meg.
Hvorfor skrev du ikke tilbake?
- Jeg visste ikke hva jeg skulle si. - Jeg ville høre om hva som helst fra deg.
Jeg… Jeg håper du tok med kontanter. Du skylder meg silkestrømper.
Kom.
-Å nei. - Jeg ser aldri forskjell.
Hvorfor har ikke den et lite revehode?
Den trenger det ikke. Den er elegant nok alt.
- Så det er sånn det er. - Ja.
Hei.
- Hvor har du vært? - Bare sett meg rundt.
Jeg prøvde å finne deg. Men jeg åpnet døren, og ingenting skjedde.
Jeg var bare ute.
Jaså? Vel, det funket for meg.
Leo, dette er Klara.
- Klara fra da dere var barn? - Ja, det er meg.
- Jeg skal gå opp med dette. - Ok, greit.
Viste du henne det?
Hun trengte et sted å bo.
- Skal hun bo her også? - Hvis hun trenger det, ja.
Jeg visste ikke at vi gjorde det. Vi kan hente bøttene og be folk om betaling.
- Hun er ikke "folk", ok? - Samme det. Jeg sa ikke ja til det.
Jaså, Leo? Vet du hva? Jeg bryr meg ikke om hva du mener.
Når begynte dette?
Vi fant stedet sammen. Det er vårt.
Vel…
…du kan ikke dra noen steder.
Ikke uten meg.
Du greide ikke engang å ta på deg maska uten meg.
Hvor tror du at du skal?
Hvor skal vi nå, kaptein?
Vel, se på deg.
Jeg vet hvor. Kom. Ja.
Kommer du?
Bare gå, dere. Noen må bli her og passe på stedet.
Kom igjen. Husets beste utsikt er rett utenfor den døren.
Kom, Harp. Åpne døren din.
NEI TIL AUTORITET
Hei!
Hva syns du?
Jeg kunne nok ikke ha tjent penger her.
Tenk at dette er det samme stedet. Taket og gulvet er helt likt.
- Jeg trodde de ville finne på noe nytt. - Ingen har noe imot det.
- Vil du ha en drink til? - Ja, gi meg en til.
Kan du dra tilbake til den samme dagen om og om igjen?
Ja, kanskje. Hvorfor ikke?
Hei, hva vil dere ha?
- Bar whisky. - Akkurat.
- Ok. Er husets whisky greit? - Ja.
- De er fine. - Unnskyld, hva?
- Jeg liker øreringene. Hvor kjøpte du dem? - Jeg vet ikke.
Eksen min ga meg dem i stedet for blomster den første gangen vi gikk ut.
Du fikk da noe greit ut av det.
- Takk. - Du har handlet i dag.
Hvordan visste du det?
- Får du muligheten til å danse? - Ikke mens jeg jobber.
Så synd.
Hva handlet det om?
Du liker henne. Jeg prøvde å holde henne her for din skyld.
Det er ikke hun jeg vil ha.
Er du sikker på det?
Kom igjen. Bare én.
- Nei, jeg kan ikke. - Bare en rask en. Kom igjen.
- Kom. Dans med meg. - Nei. Ikke nå.
Greit.
Jeg skal finne pudderrommet. Vær klar når jeg kommer tilbake.
De kaller det bare toalettet nå.
Greit, bare toalettet. Snart tilbake.
Hei!
Du liker virkelig hvordan det låter.
Jeg har alltid trodd jeg ikke kunne danse. Men det var bare feil musikk.
Ja. Får se hvordan du føler deg i morgen.
Ja. Vel, jeg vil ikke føle det alene.
Var det sånn damene i Paris var?
- Hæ? - Da du dro dit med Harp.
Han må ha hatt en fransk pike.
Han snakket bare om deg.
Hva skjedde der borte? Han er annerledes.
Hvordan annerledes?
Han tar opp mer plass, men vet ikke hva han skal gjøre med det ennå.
Kanskje han ble høyere.
Jeg vet ikke.
- Jeg kjente ham ikke før. - Men du var med ham.
Jeg tror ikke han ble en han ikke allerede var.
Kanskje du bare ikke kjente ham like godt som du trodde.
Vi kom oss aldri til Paris, hvis det var det han fortalte deg.
Der er du. Jeg lette etter deg,
Vi drar.
Hva er under kåpen min?
Det er til senere.
Vi drar.
Hva med Leo?
Jeg tror ikke han tenker å bli med oss hjem. Kom.
- Vet du hvordan man bruker det? - Jeg nærmer meg.
- Hvordan stjal du det? - Jeg betalte for det.
- Trenger ikke å stjele når man har penger. - Klart.
- Nei, Harper, jeg skal sette det opp. - Nei, la håret være løst.
Sånn. Du kan vaske det vekk.
Sånn.
- Ikke sånn jeg gjør nummeret. - Det ser bedre ut. Klar?
Ja. Ja.
Kom igjen.
Skal vi se.
Greit, sett i gang.
Nei, ikke slik.
Som Teenie's. Bare vær deg selv. Ikke noe fransk.
- Minner det deg for mye om Paris? - Kanskje det gjør det.
Klar?
- Jeg vet du ikke kom deg dit. Leo sa det. - Han vet ikke hvor jeg har vært.
- Jeg filmer. Skal du begynne? - Nei, det skal jeg ikke.
Skru det av.
Fortell meg hvor du fikk tak i dette. Jeg vet det ikke var i Paris.
Jeg… Jeg tok det fra en som døde.
Han hadde ingen å gi det til, men det hadde jeg.
Ok, greit. Men ikke lyv for meg.
Hva skjer når du sover her? Våkner du opp som den samme?
Jeg tror det.
Du vet… da jeg fant dette stedet…
…var du den eneste jeg ville vise det til.
- Harper. Pokker. Jeg sprer det overalt. - Sengetøyet er ikke viktig.
- Vi skrur på kameraet og gjør det igjen. - Slapp av. Bare sett deg.
- Nei, jeg er klar. Harper, nei! - Kom tilbake hit!
- Kom hit. - Hva er galt med deg?
- Harper, nei! - Kom bort hit.
Bare kom tilbake hit! Du gjør alltid det!
Hva mener du med "alltid"?
- Jeg… - Harper!
Har vi gjort dette før?
Gjort hva?
Har vi dratt tilbake til i kveld?
Til alt dette?
- Hvor mange ganger? - Det har ikke noe å si.
- Hvordan gjør du dette? - Jeg går ut bakdøren,
og jeg kommer og finner deg.
Vi drar ut, så kommer vi hjem.
Og vi ender alltid bare opp her.
- Hvorfor husker jeg det ikke? - Fordi det ikke er ditt hus.
Klara, vent. Det er sent.
- Bare bli, vær så snill. - Slipp meg.
Du kan komme tilbake så mange ganger du vil.
Jeg vil alltid vite det, Harper, for jeg kjenner deg.
Du fulgte med på meg, og jeg på deg.
Du var ynkelig da, og med alt dette er du enda ynkeligere.
Harper! Nei, nei!
Kom deg av meg! Nei!
Én, to, tre, ned.
Klar?
Én, to, tre.
Vi er fortsatt på beina.
Så deg der ute. Visste du ville greie deg.
Hvordan så du noe? Det var røyk overalt.
Du heter Leo, ikke sant?
- Var han fra kompaniet ditt? - Ja. Ja.
De vil ønske å sende forklaringen din til familien hans. Finn på noe å si.
Du burde nok etterlate den hos ham.
Det er maska hans, ikke sant? Jeg sa jo at jeg var rett bak deg.
Vil du ha noe? Siste bestilling.
- Samme som forrige gang. - Og det er…
Bar whisky.
- De øreringene er fine. - Liker du dem?
Får jeg holde dem, kan jeg si hvor de er fra.
Og hvis jeg tar feil, får du denne.
De er ikke verdt noe, hvis du vil stjele dem.
Jeg skal gi dem tilbake. Kom igjen.
Skal vi se. Greit, greit.
Vel, ikke altfor gamle.
To, kanskje tre år. En mann kjøpte dem til deg.
Men de er ikke fine nok til at dere kunne ha vært lenge sammen.
Så kanskje en tullegave på en første date.
Nei, jeg valgte dem selv. De er fra dollar-butikken. Du kan beholde dem.
- Jeg tok ikke feil. - Det får vi vel aldri vite.
Tekst: Espen Stokka