IERAKSTS
Aiziet!
KANTIŅĪ, FRANCIJA 1918. GADS
Aiziet! Neapstājieties!
Uzvilkt masku, zēni! Uzvilkt masku!
Uzvilkt masku!
- Uz kurieni? Uz kurieni? - Nē, es eju atpakaļ.
- Ei! Es palīdzēšu. Masku! - Nē, man jātiek atpakaļ.
Masku! Masku!
Labi.
Mani sauc Leo. Es būšu aiz tevis.
Ej uz priekšu! Uz priekšu! Aiziet, aiziet, aiziet!
Es būšu aiz tevis.
Uzvilkt masku! Masku!
Uzvilkt masku!
…masku!
Kur tava maska?
Esmu ievainots. Ved mani atpakaļ! Ved mani atpakaļ!
Beidz! Beidz, lūdzu!
PĒC LORĒNAS BJŪKESAS ROMĀNA MOTĪVIEM
Bonne nuit!
Nevarēju tevi atrast.
Jā, es… Tiklīdz varēju, es Teenie's pametu.
Kad tu pārradies?
Pirms neilga laiciņa.
Ko darīji tu? Tikai dejoji?
Jā. Drusciņ paceļoju.
Dejoju trupā. Apbraukājām Orpheum teātrus.
Un tu? Kā bija?
Nu… Ne tā, kā raksta avīzēs.
- Viņi ar karavīriem nav runājuši. - Es gan esmu.
Dzirdēju, ka atgriežoties visiem izdāļā medaļas.
Cik dabūji tu?
Dabūju tikai atgriezties.
Izklausījās… Izklausījās, ka tur iet traki.
Es tev rakstīju.
Kad iegriezos Teenie's, man teica, ka manas vēstules tev pārsūtījuši.
Es nevienu nesaņēmu.
Nu, bet šovakar - kā tev likās, par ko bija mana deja?
Nezināju, ka dejā jābūt saturam.
Tas bija stāsts par Žozefīni - Napoleona pirmo sievu.
Viņa aizdedz uguni Ozīrisam.
Viņa lūdz viņam bērnu.
Nezinu, vai to kāds saprata.
Jā.
Cik sen tu to dari?
Šī ir trešā reize, bet varbūt varēšu noīrēt Balaban teātri.
- Tiešām? - Man ieņēmumu gandrīz jau pietiek.
Pamaz publikas, ne?
Tā viņiem patīk. Tad viņi maksā vairāk.
Es tev kaut ko atvedu.
Kāpēc domā, ka to gribēšu?
Tu varbūt esi sākusi runāt franciski, bet es tevi pazīstu.
No Parīzes.
Kas noticis te?
Uzdūrās uz mana kabatnaža. Bet es sašuvu.
No Parīzes?
Pa kuru laiku esi ticis pie tik labas gaumes?
Viss kārtībā, bet tikai paskaties!
Mums te nevajadzētu būt. Es to vairs nedaru.
Nu beidz. Paskaties! Tu sapratīsi.
Kas tas par materiālu?
Zīds?
Nē, viskoze.
- Nē. Tam viņa ir par bagātu. - Nē, skat! Tās ir izdilušas.
Tās viņa velk uz baznīcu.
Kad jākrīt ceļos, sieviete zīdu nevilks.
Kā tu viņu pazīsti?
Vai atceries māsu Floru no Sv. Miķeļa draudzes?
Jā. To, kas mūs mēģināja nokristīt ezerā?
Jā. Nu viņa iet uz Sv. Adalberta draudzi.
Es ar viņu saskrējos.
Trešdienās viņa tur pagrabā rīko vakariņas veterāniem.
Ies arī šovakar.
Tātad viņa tevi pabaroja un tu viņai sekoji?
Tā tu pati man iemācīji.
Mēs bijām bērni. Domāju, ka nu jau būsi izdomājis ko citu.
Aizgāja. Viņa aizgāja. Nāc, ejam!
Ko? Hārper, nē.
Man vairs nav jāaplaupa vecas sieviņas.
Ā, labi. Tad es tās zīda zeķes atdošu kādai citai.
Ko?
Nāc!
Ak dievs.
Ko vēl tu tur atradi?
Ko saki par šo?
Kāpēc tur vienmēr atstāj klāt galvas?
Tā ir modē.
Vai tad Parīzē tādas nevalkāja visas meitenes?
Kā lai es zinu?
- Nu acis taču tev ir, ne? - Vai zini?
- Man nebija laika skatīties, tā ka… - Hārp, tu skaties vienmēr.
Lai lūrētu uz mani, tu slēpies zem lopu ratiem.
Nē, es uz tevi nelūrēju.
Jā! Lūrēji kā tāds žurkulēns.
Vai to es… Vai to es, tavuprāt, darīju?
- Ko tad tu darīji? - Es tevi sargāju.
Kas ir?
Kas tas ir?
Nezinu.
Nāk no turienes.
- Te? - Nē, te, te.
- Vai tas ir… - Hārper!
Pagaidi. Pagaidi.
- Ir. - Ja?
Jā.
Kas tur ir? Parādi!
- Kas tas ir? - Pag!
Tagad ir citāds.
Kā tas notika?
- Velns! Laižamies! - Jā.
- Hārper! Kāds nāk. - Es tūlīt.
Hārper, ko tu dari? Ejam!
Es tūlīt.
Kur tu to dabūji?
Kur tu dabūji šo pulksteni?
Es tevi pazīstu. No Sv. Adalberta draudzes.
Tu pirms ēšanas nekad nelūdzies.
Nē, tu mani nepazīsti.
Lasies laukā! Laukā! Laukā!
- Laukā! Laukā! - Izbeidz! Izbeidz!
Es gribu uzzināt par pulksteni.
Tikai uzzināt par pulksteni.
- Man ir nauda. - Tas ir no Eiropas?
- Vai tur tu to dabūji? - Es nezinu.
Nē, zini, jo biji labi paslēpusi.
Tu zini, kas tas ir un cik tas ir vērts. Saki! Kur tu to ņēmi?
Tev to nesaprast. Tu esi niecība.
Un tu esi sasodīta maita!
Domā, ka nezinu, kas tu esi?
Tai bildē uz galdiņa ir tavs vīrs.
Tu viņam katru vakaru iededz sveci.
Jā.
Es tevi vēroju.
Lūk, tu nevari man samelot.
Tāpēc…
kur tu ņēmi to pulksteni?
Kas tur notika?
Nekas. Vienkārši paslēpos zem gultas.
Kāpēc tu paliki?
Nu, lai viņa nepamanītu tevi.
Tevi gaida Balaban teātris. Negribēju, lai viņas dēļ tev viss izjūk.
Kas ir?
Agrāk mēs tā darījām vienā laidā.
Jā - kad neviena nebija mājās. Viņa varēja izsaukt policiju.
Viņa mani neredzēja. Re, ko es tev dabūju.
Re, skat! Iedod roku! Nu paskat tik!
Kā radīts tev.
Ja gribi, es viņai to atdošu atpakaļ.
- Man to nevajag, tas ir viņas. - Bet viņa to nav pelnījusi!
Zini, viņa uzvelk lētas zeķes, dodas uz baznīcu un uzmācas ar savu labdarību.
Viņa izkrāpj Dieva žēlastību, un viņai ir ticis vairāk nekā mums.
Vai saproti? Mums pašiem jāpaņem tas, kas mums pienākas.
Skat!
Parīzē ir 6.00.
Naudu šurp, zēni! Naudu šurp!
Visas likmes pieņemtas. Likmes pieņemtas. Aiziet!
HENINGA DARBĀ IEKĀRTOŠANAS BIROJS
Visas likmes pieņemtas. Un skatieties, kā griežas.
Skatieties, kā griežas.
Un-un-un-un-un-un…
Paskat! Kurš grib likt vēlreiz?
- Likmes pieņemtas. - Nē, nē.
Vinnēji trīs reizes no četrām? Tā nevar būt.
Ļoti labi. Man nepatīk zaudētāji.
Kuram uzgriezt?
Hārp! Nobērsi drusku sīcenes?
- Reiz tu apšmauksi nepareizo cilvēku. - Kas tev lēcies?
Šodien darbu piedāvā?
Ah, veikalam Marshall Field's vajadzēja pāris krāvēju.
Varbūt daži dabūs pasargāt kuģus.
- Ak dievs! - Kas ir?
- Nē. - Nē?
Es atnākšu rīt.
Ei, uz kurieni dodies?
Nezinu. Laikam atpakaļ uz Hopkinsu.
Kā gāja ar tavu jauno meiteni?
Viņa nav jauna.
Viņa tev aizdeva naudu?
Nē. Kāpēc prasi?
Parasti tu paliec pēdējais, nevis aizej pirmais.
Ei, ei, ei. Kas tev ir aiz ādas?
Nekas, nekas. Nekas. Nekas tāds.
Es padzirdēju par kādu vietu.
Tā… Es varbūt aiziešu apskatīties, kas tur notiek.
Kur?
Leikvjū rajonā.
Vispirms aizlaidīsim līdz Hopkinsai pēc formām!
Kāpēc tev vajag formu?
Nāc, ejam!
Leģions! Atbalstiet vietējo Leģionu!
Leģions, kundze. Atbalstīsiet vietējo Leģionu?
Nē, paldies. Nu, jā.
- Esam klāt? - Laikam.
LEIKVJŪSTRĪTA 2925 ČIKĀGA
Neizskatās tā, kā biju iedomājies.
- Kā tad vajadzēja izskatīties? - Nezinu.
Tu māki?
Kāds var būt mājās.
Uz slēģiem ir bieza putekļu kārta.
Te neviena nav.
Nu taču, nu!
Kam tā māja vispār pieder?
Es pazīstu tikai māsīcu.
Viņa teica, ka viņš daudz ceļo un kolekcionē jaukas lietas.
Tu dzirdi?
Velns mani rāvis! Viņa māsīca nav melojusi.
Tikai nesaceries! To mēs nestiepsim.
Kur viņš to visu rāvis?
Droši vien visur kur.
Kurš tā aizklāj logus?
- No kā viņš tik ļoti baidās? - No tādiem kā mēs.
- Tiešām neviena nav mājās? - Nevarētu būt.
Tad mēs jau būtu sadzirdēti. Paskaties, kas ir augšā!
SAVIENOTĀS VALSTIS APŅEMAS IZMAKSĀT UZRĀDĪTĀJAM
ALMANAHS
Kas tas, johaidī?
Tur droši vien ir pašauri. Tev viss kārtībā?
Ņemu vērā tavas bažas. Tu vari iet.
Apakšstāvā lādē ir nauda.
-Ņem un ej! - Nu…
tu esi ļoti dāsns.
Mierīgāk! Mierīgi, mierīgi, mierīgi!
Cik naudas tev vajag?
- Pag, ko? - Lai tu aizietu. Cik tu gribi?
To pasaki tu! Šī ir tava māja.
Kurā karā tu karoji?
- Nu vienīgajā. Lielajā karā. - Pirmajā pasaules karā vai Otrajā?
- Ir arī otrais? - Tātad Pirmajā.
Un esi tikko atgriezies.
Tā, tagad ir kurš? 1918., 19…
1920. Kāpēc tu to nezini?
Kad tu pēdējoreiz izgāji no mājas?
Kurš tagad mēnesis, kura diena?
Devītais oktobris.
Šai dienā es vēl neesmu bijis.
Kā tu to domā? Re, kur tu esi.
Kas ir ar to pulksteni? Ar pulksteni, ko iedevi Britai.
Pats uztaisīji?
Vai tāpēc tu esi atnācis?
- Gribi zināt, kā tas taisīts? - Nu…
- Esi amatnieks? - Nu, es varētu būt.
Nē. Tu neko neradi. Tu tikai gribi iegūt.
Ņem! Es tos pērku veikalā Sydel's. Vakerdraivā.
Tagad vari iet.
Kāpēc man ir tāda sajūta, ka gribi no manis atpirkties pa lēto?
Nu beidz.
Tu tikai mierīgāk!
No kurienes esi?
Kas tu esi?
Tātad tagad tu iekārosi to.
Ko?
Varbūt tā arī labāk.
Es varu…
Es varu atrast laiku, lai radītu pats savu.
Tu sapratīsi, ka citur tiekam tikai caur šejieni.
Tikmēr mājai ir pašai savi niķi.
- Ko, ellē, tu dari? - Tikai runāju.
- Kārtoju lietas. - Lai skrien! Laid viņu! Tikai…
Kungs! Kungs, jums viss kārtībā?
Izsauciet ātro palīdzību!
- Ak dievs! - Izsauciet ātro palīdzību!
Hārper?
Hārp…
Kur tu to dabūji?
No Čārlija.
Kas tas par Čārliju?
Pilots. No Anglijas.
Lidojis ar iznīcinātāju, bet - kas zina.
Viņš man to pārdeva.
Ar to es attīru krūtis.
Nu, neizklausās, ka tas līdzētu.
Zini, ko tev vajag?
- Man viss ir labi. Tikai nervi! - Nogulies uz grīdas! Nāc!
Man rīt Balaban teātrī ir proves.
Rādijs? No tā labāk nekļūst.
Tev jāatpūšas.
Nāc uz manu māju! Sagatavosies tur.
- Uz tavu māju? - Jā.
- Tev tagad ir arī sieva? - Vēl nav.
Tā ir mana leitnanta brāļa māja. Brālis ir liels ceļotājs.
Viņam vajag kādu, kas māju pieskata.
Un viņš to uztic tev?
Viņam ir daudz labu mantu.
Viņam nav nekas pretī, ka zaldātiņš tās apsargā.
To visu esi paveicis kopš pagājušās nedēļas?
Atgulies!
Es tev palīdzēšu atgūt elpu.
Nu lūdzu!
Gaidi!
Nē, visu laiku jāskatās augšā.
- Jā, ir jau labi. Varbūt mēs… - Re, skat!
- Kā tu… - Es ne. Tas vienkārši notika.
Izdari tā, lai nomainās vēlreiz!
Es nevaru. Tas notiek pats no sevis. Es nezinu, kāpēc.
Pag, kas te notiek?
Nu, Hārp! Kā tu to dari?
Tas…
Šajā mājā… lietas kļūst citādas.
Reizēm senākas, reizēm jaunākas.
Reizēm tās kļūst vienkārši… citādas.
Tādas, kādas nekad neesmu redzējis.
Tas var notikt ar visu. Ar paklājiem, lampām - ar visu.
Kas ir?
Tava leitnanta brālis.
- Ar ko viņš nodarbojas? - Es nezinu.
Droši vien ar importu. Laikam tā to visu dabūjis.
Ja šī būtu mana māja, es to neatstātu nevienam.
Tevi te tāpat vien neielaida.
Tagad mēs vairs prom neiesim.
Nāc! Gribu tev ko parādīt.
Hārp, pasaki, kam šī māja pieder!
Labi. Nē, zini? Tev taisnība.
Mums jāiet. Nāc!
Labi.
Iedomājies kādu citu laiku! Nu, jebkādu.
- Kāpēc? - Lūdzu, nu iedomājies!
Nu iedomājies laiku!
- Kādu atmiņu? - Nē. Dienu, gadu.
- Jebkuru. Aiziet, izvēlies! - Tūkstoš gadu tāla nākotne.
Nu nē, tik tālu ne. Tad jau nekā vairs nebūs.
- Es nesaprotu… - Jo tu neklausies.
Iedomājies dienu pēc daudziem gadiem! Iedomājies to pasauli!
Kuru dienu tu gribi redzēt?
Gribu doties tik tālu uz priekšu, cik iespējams.
Dod roku!
Kā tu to izdarīji?
Nezinu. Vienkārši izdarīju.
Paskat!
- Mums te nevajadzētu būt. - Kāpēc?
Tas ir tas pats, kas skatīties kāda logos.
Jā, taču visam citam te ir īstā vieta, bet mums - nē.
Vai tāda sajūta nav bijusi vienmēr?
Kā tu to izdarīji?
Varbūt šī ir mana īstā sūtība.
Tātad tu vienkārši izvēlies datumu un izej pa durvīm?
Jā. Līdz šim tas ir izdevies.
Kāpēc tu netiec tālāk par šodienu?
Nezinu. Vienkārši netieku.
Kā? Tu esi mēģinājis? Kas notiek, ja mēģini?
Atgriežos pirmajā dienā, kad tur iegāju.
- Es nezinu. - Bet kāpēc pēdējā diena ir šodien?
- Nezinu. - Nu, bet, ja nu…
Ja nu rīt pasaule beidz pastāvēt un mēs visi atgriežamies sākumā?
Nu, vai tam kāda nozīme? Tev ar šo nepietiek? Skaties!
Es nezinu, kas tas ir.
Gribi atpakaļ?
Nē. Nepavisam. Varbūt… Varbūt pat negribēšu nekad.
Tad mēs varam palikt te.
Atceries manas vēstules?
Teenie's puiši man teica, ka esot tev tās atdevuši.
Jā - neizmaksātās algas vietā.
Kāpēc tu man neatbildēji?
- Nezināju, ko lai rakstu. - Varēji rakstīt jebko.
Es priecātos par visu, ko tu raksti.
Es… Es ceru, ka nauda tev līdzi ir.
Esi man parādā zīda zeķes.
Ejam!
- O nē. - Es neredzu nekādu atšķirību.
Kāpēc šim nav klāt tā lapsas galva?
Šim nevajag. Šis jau tāpat ir gana smalks.
- Skaidrs. Tad tādas tās lietas. - Jā.
Ei!
Kur biji?
Tāpat vien - šur un tur.
Mēģināju tevi atrast, bet, kad atvēru durvis, nekas nenotika.
Es vienkārši nonācu ārā.
Tiešām? Nu, man sanāca.
Leo, tā ir Klēra.
Klēra no bērnības?
Jā, tā esmu es.
- Es uznesīšu augšā. - Jā, labi, labi.
Tu viņai parādīji?
Viņai nebija, kur palikt.
- Tad viņa te arī paliks? - Ja vajadzēs - jā.
Nezināju, ka tagad mēs tā darām.
Tad jau gatavojam siekus un sākam visiem prasīt ieejas maksu.
Nu, zini, viņa nav "visi". Skaidrs?
Nav svarīgi. Es nedevu piekrišanu.
Tiešām, Leo? Vai zini?
Mani tavas domas neinteresē.
Kopš kura laika tad tā?
Šo vietu mēs atradām abi kopā. Tā ir mūsu.
Nu,
tu ar to nekur netiec.
Bez manis.
Tu bez manis pat masku nevarēji uzvilkt.
Kur gan tu liksies?
Nu, uz kurieni tagad, kapteini?
Nu, paskat tik!
Es zinu, uz kurieni. Nāc! Jā.
Tu nenāksi?
Ejiet vien. Kādam jāpaliek te visu pieskatīt.
Nāc! Labākais skats šai mājā ir pa tām durvīm.
Nāc, Hārp! Atver savas durvis!
NEATZĪSTI VARU
Ei!
Ko vari teikt?
Es ar šo publiku neko nenopelnītu.
Neticami, ka šī ir tā pati vieta.
Zini, griesti, grīda - viss ir tas pats.
Man likās, cilvēki būs izdomājuši ko jaunu.
Liekas, nevienam nav iebildumu.
Gribi vēl vienu glāzi?
Jā, nopērc man vēl vienu.
Tu vari atgriezties tajā pašā dienā? Neskaitāmas reizes, ja vēlies?
Jā, varbūt. Kāpēc ne?
Ei, ko dzersiet?
- Jā. - Viskiju. Tīru.
- Labi. Lētais derēs? - Jā.
- Skaisti. - Piedod, ko?
- Tavi auskari. Man patīk. Kur tos pirki? - Es nezinu.
Tos man pirmajā randiņā uzdāvināja bijušais - puķu vietā.
Vismaz tev par to tika kas labs.
- Paldies. - Esi bijusi iepirkties?
Kā tu zini?
Tev kādreiz sanāk padejot?
Kamēr strādāju - nē.
Žēl gan.
Kā tas bija jāsaprot?
Tev viņa patīk. Centos viņu noturēt tavā tuvumā.
Ne jau viņu es gribu.
Esi pārliecināts?
Nāc! Tikai vienu.
- Nē, es nevaru. - Nu ātri. Nu lūdzu! Ejam!
IERAKSTS
- Nāc! Padejo ar mani! - O, nē. Tagad ne.
Labi.
Es sameklēšu dāmistabu, bet, kad atgriezīšos, - esi gatavs!
Tā to vairs nesauc. Tā ir vienkārši tualete.
Labi, vienkārši tualeti. Es tūlīt nākšu.
Ei!
Tev tiešām patīk, kā tas skan?
Man vienmēr likās, ka nemāku dejot.
Bet izrādās, ka nebija īstā mūzika.
Jā.
Nu, redzēsim, kā tu jutīsies rīt.
Jā, nu, es nejutīšos viens.
Vai tādas bija arī meitenes Parīzē?
Kad tur bijāt abi ar Hārpu.
Viņš noteikti pārgulēja ar francūzieti.
Viņš runāja tikai par tevi.
Nu, kas tur notika? Viņš ir mainījies.
Kā mainījies?
Viņš telpā aizņem vairāk vietas.
Tikai pats vēl nezina, ko ar to iesākt.
Varbūt izaudzis garāks.
Es nevaru pateikt.
Es viņu agrāk nepazinu.
Bet jūs bijāt kopā.
Es nedomāju, ka viņš kļuvis tāds, kāds nebija jau iepriekš.
Varbūt tu viņu nepazini tik labi, kā pašai likās.
Līdz Parīzei mēs tā arī netikām - ja viņš tev gadījumā stāstījis citādi.
Te tu esi. Es tevi visur izmeklējos.
Ejam!
Kas ir zem mana kažoka?
Tas ir vēlākam.
Ejam!
Un Leo?
Domāju, ka viņš neplāno doties mums līdzi uz mājām. Nāc!
Tu māki ar to darboties?
Pamazām sāk sanākt.
Kā tu to nočiepi?
Es par to samaksāju. Ja ir nauda, nav jāzog.
Kā tad.
- Nē, Hārper, es matus saspraudīšu. - Nē.
- Es tos galīgi sasmērēšu. - Nē, atstāj izlaistus!
Nu re. Var taču izmazgāt.
Nu re.
- Tāda es nedejoju. - Nē, tā izskatīsies labāk. Gatava?
Jā. Jā.
Nāc!
Paskatīsimies.
Nu labi, sāc.
Nē, nē, tā ne.
Kā Teenie's. Esi dabiska. Nerunā franciski.
Kas ir? Pārāk atgādina Parīzi?
Nu, jā, varbūt.
Gatava?
Es zinu, ka tu tur tā arī netiki. Tā teica Leo.
Viņš nezina, kur esmu bijis.
Nu, kamera filmē. Tu sāksi?
Nē, nesākšu.
Slēdz laukā!
Pastāsti, kur tu to ņēmi. Es zinu, ka Parīzē ne.
Es… Es to paņēmu no kāda, kurš jau bija miris.
Viņam nebija neviena, kam to atdot, bet man bija.
Labi, skaidrs. Tikai nemelo man vairs!
Nu, un kas notiek, kad tu te guli? Vai… Tu pamosties tāds pats?
Man šķiet.
Zini, kad… kad es šo vietu uzgāju…
es gribēju to parādīt tikai tev.
Hārper! Velns!
- Es te visu nosmērēšu. - Nē, palagi nav svarīgi.
- Slēgsim kameru iekšā… - Mierīgāk.
-…un filmēsim vēlreiz. - Nāc apsēdies!
- Nē, esmu gatava. - Nāc atpakaļ!
- Nāc šurp! - Hārper, nē!
- Nāc šurp! Nu… - Hārper, kas tev lēcies?
- Hārper, nē! - Nāc šurp!
Nu nāc taču šurp! Tu vienmēr nāc!
Kā tu to domā - "vienmēr"?
- Es ne… - Hārper!
Mēs to esam jau darījuši?
Ko tad?
Mēs esam atgriezušies šai dienā, šai vakarā?
Pie šī visa?
Cik reižu?
Kāda tam nozīme? Tam nav nozīmes.
Kā tu to dari?
Es izeju pa sētas durvīm,
un es tevi sameklēju.
Mēs ejam palīksmot, un tad mēs atgriežamies mājās.
Un vienmēr nonākam līdz šejienei.
Kāpēc es to neatceros?
Tāpēc, ka māja nav tava.
Klēra, pagaidi. Pagaidi! Ir jau vēls.
- Lūdzu. Lūdzu, nu paliec! - Neaiztiec mani!
Tu vari atgriezties, cik vien gribi.
Es vienmēr zināšu, Hārper, jo es tevi pazīstu.
Tu vēroji mani, es - tevi.
Jau tad tu nebiji nekas īpašs, un tagad tu kļūsti vēl nožēlojamāks.
Hārper!
Nē, nē, nē! Nē, nē, nē! Nē!
Novācies! Nē!
Viens, divi, trīs, lejā!
Gatavs?
Viens, divi, trīs.
Paskat, abi vēl esam uz kājām.
Es tevi tur redzēju. Zināju, ka izdzīvosi.
Kā tu kaut ko varēji redzēt? Tur viss bija vienos dūmos.
Tu esi Leo, ja?
Viņš bija no tavas rotas?
Jā. Jā.
Viņa ģimenei gribēs nosūtīt tavu ziņojumu.
Izdomā, ko sacīt.
To varbūt labāk atstāj viņam.
Tā ir viņa maska, vai ne?
Es taču teicu, ka būšu aiz tevis.
Kaut ko dzersi? Pēdējā glāzīte.
- To pašu, ko pagājušoreiz. - Un tas būtu?
Tīru viskiju.
Smuki auskari.
Ja? Tev patīk?
Ja iedosi tos rokā, pateikšu, kur ņēmi.
Un, ja kļūdīšos, tie būs tavi.
Ja gribi tos nozagt, tad zini - tie neko nemaksā.
Es atdošu. Nu taču!
Paskatīsimies. Tā, tā.
Nu, nav pārāk veci.
Divus, varbūt trīs gadus.
Tos tev nopirka vīrietis.
Bet tie nav tik grezni, lai jūs būtu bijuši kopā jau ilgi.
Tātad… Varbūt joku dāvana pirmajā randiņā?
Nē, es tos nopirku pati.
Krāmu bodē. Vari paturēt.
Es nekļūdījos.
To mēs laikam nekad neuzzināsim.
Tulkojis Imants Pakalnietis