FELVÉTEL
Nyomás! Nyomás! Előre!
CANTIGNY, FRANCIAORSZÁG
Előre! Előre! Tovább!
Maszkot fel, fiúk, maszkot fel!
Maszkot fel!
- Hová mész? Hová mész? - Én elmegyek innen!
- Várj! Segítek. A maszkod. - Elmegyek innen!
Maszkot! Maszkot!
Ez az!
Leo vagyok. Mögötted leszek.
Menj tovább! Menj tovább! Előre! Előre! Előre!
Mögötted leszek.
Maszkot fel! Maszkot!
Maszkot fel!
…maszk.
Hol a maszkod?
Meglőttek. Vigyél vissza! Vigyél vissza!
Ne! Kérlek, ne!
Tündöklő lányok
KÉSZÜLT: LAUREN BEUKES REGÉNYE ALAPJÁN
Bonne nuit!
Alig találtalak meg.
Igen… Amint tudtam, leléptem a Teenie’sből.
Mikor jöttél vissza?
Nemrég.
Te mit csinálsz mostanság? Csak táncolsz?
Igen. Utazgattam egy kicsit.
Egy társulattal táncoltam. Végigmentünk az Orpheum-színpadokon.
Ó, hűha!
És te? Milyen volt?
Hát… Nem olyan volt, mint ahogy írják.
- A katonákat sosem kérdezik meg. - Én igen.
Állítólag hazafelé osztogatják a medálokat.
Mennyit kaptál?
Semennyit.
Elég… Elég rossz lehetett.
Írtam neked.
Amikor beugrottam a Teenie’sbe, azt mondták…
hogy továbbították.
Nem kaptam meg őket.
Szóval, szerinted miről szólt a táncom?
Miért, szólt valamiről?
Jozefina története volt, Napóleon első feleségéé.
Tüzet gyújt Ozirisznek.
Gyermekért könyörög neki.
Szerintem ez nemigen derült ki belőle.
Hát…
Mióta foglalkozol ezzel?
Ez már a harmadik évadom, de lehet, átmegyek a Balabanba.
- Tényleg? - Nagyjából megvan a nézőszám.
Kevés ember volt, nem?
Úgy jobban szeretik. Többet fizetnek.
Hoztam neked valamit.
Miből gondolod, hogy elfogadom?
Most már franciául beszélsz, de azért még ismerlek.
Párizsból van.
- Hát ezzel mi lett? - Beleakadt a késem. De összevarrtam.
Párizs?
Mikor lett ilyen jó az ízlésed?
Csak nézd meg!
Nem kéne itt lennünk. Én már felhagytam ezzel.
Ne csináld már! Nézd meg! Tudod te.
Milyen anyagból van?
Selyemből?
Nem, műselyemből.
- Á, ahhoz túl pénzes. - Nem, nézd! Túl vékony.
A templomba szokta felhúzni.
Selymet nemigen vesznek fel imádsághoz.
Honnan ismered?
Emlékszel Flora nővérre a Szent Mihályból?
Igen. Aki meg akart minket keresztelni a tóban?
Igen. Most a Szent Adalbertben van.
Összefutottam vele.
Szerdánként vacsorát adnak a veteránoknak az alagsorban.
Most is oda készül.
Ételt kaptál tőle, te meg követted?
Te tanítottad.
Amikor gyerekek voltunk. Azt hittem,
már máshogy csinálod.
- Elment. Elment. Gyere! Menjünk! - Micsoda? Harper, ne!
Én már nem szoktam öreg hölgyeket kirabolni.
Jó. Akkor majd másnak adom a selyemharisnyát.
Micsoda?
Gyere!
Úristen!
Mit találtál még, hm?
Ehhez mit szólsz?
Miért hagyják rajta a fejet?
Ez a divat.
A párizsi lányok nem hordanak ilyet?
Honnan tudnám? Hm?
- Hát, van szemed, nem? - Tudod…
Nem volt időm nézegetni őket…
Harp, mindig megnézed a lányokat.
Engem is mindig meglestél a ládák mögül.
Nem, nem lestelek.
De. Mint egy kis patkány.
Szerinted… Szerinted leselkedtem?
- Hát, mit csináltál? - Vigyáztam rád.
Mi az?
Ez micsoda?
Nem tudom.
Onnan jön.
- Innen? - Nem, innen.
- Ez… - Harper.
Várj! Várj!
- Ez az. - Ez?
Igen.
Micsoda? Hadd nézzem!
- Mi ez? - Várj!
Most abbahagyta.
Ezt meg hogy csinálta?
- Bassza meg! Menjünk! - Jó.
- Harper! Jön valaki. - Mindjárt jövök.
Harper, mit csinálsz? Gyere!
Jövök.
Ezt honnan szerezte?
Honnan van ez az óra?
Ismerem magát. A Szent Adalbertből.
Sosem imádkozik evés előtt.
Nem, nem ismer engem.
Kifelé! Kifelé! Kifelé!
- Kifelé! Kifelé! - Elég! Elég!
Csak az óra érdekel.
- Van pénzem. Van pénzem. - Európából van?
- Hm? Onnan van? - Nem tudom.
De tudja, mert jól eldugta.
Tudja, mi az. Tudja, mennyit ér.
Mondja csak! Honnan van?
Sosem értené meg. Túl jelentéktelen ahhoz.
Rohadt kurva!
Szerinted nem tudom, ki vagy?
Ott a férjed fotója a komódon.
Minden este gyertyát gyújtasz érte.
Igen.
Figyeltelek.
Ne hazudj nekem!
Tehát…
honnan van az óra?
Mi történt?
Semmi.
Elbújtam az ágy alá.
Miért maradtál ott?
Hogy nehogy észrevegyen téged.
Mész a Balabanba, nem akarom elszúrni az esélyedet.
Mi az?
Régen is ezt csináltuk.
Igen, de üres lakásokban. Most le is csukhattak volna.
De nem látott meg. Nézd, mit hoztam neked!
Nézd! Tessék! Add a kezed! Idenézz!
Tökéletesen illik hozzád.
Visszaadom neki, ha azt akarod.
Nekem nem kell. Az övé.
De meg sem érdemli!
Figyelj, olcsó harisnyát húz a templomba, hogy ételt osszon!
Isten kegyeiért csinálja, és neki sokkal több jutott már belőle.
Érted? Ez jár nekünk.
Nézd csak!
Párizsban hat óra van.
Fizessetek, fiúk! Fizessetek!
Téteket! Téteket! Téteket! Indítom!
HENNING MUNKAÜGYI IRODA
Téteket! Téteket! És pörög!
Pörög, pörög.
És-és-és-és-és-és…
Na! Még egy kört? Hm?
- Téteket! Téteket! - Nem, nem.
Négyből három bukó. Kizárt, hogy szabályos.
Nem kellenek a vesztesek.
Ki akar pörgetni? Na?
Harp? Nem szállsz be egy körre?
Egyszer majd jól helybenhagynak.
Neked meg mi bajod van?
Ma van felvétel?
Pár ember megy raktározni a Marshall Field’sbe.
Pár embert elküldenek a hajókra is.
- Jézusom! - Mi az?
- Á! - Nem?
Majd holnap visszajövök.
Hé, hová mész?
Nem tudom. Vissza a Hopkinsba.
Mi van az új nőddel?
Nem új.
Adott pénzt?
Nem. Miért?
Általában téged hagynak ott, és nem fordítva.
Hé, hé, hé! Mid van?
Semmi, semmi. Semmi. Semmi.
Hallottam egy helyről.
El… Elmegyek, megnézem.
Hol?
Lake View.
Előbb ugorjunk be a Hopkinsba a ruhánkért!
Mire kell a ruha?
Gyere! Menjünk!
Légió! Támogassák a Légiót!
Légió, asszonyom? Támogassa a Légiót!
Nem, köszönöm. Igen.
- Ez az? - Azt hiszem.
Nem pont ilyennek képzeltem.
- Hát, milyennek? - Nem tudom.
Tudod, mit csinálsz?
Lehet, van bent valaki.
Ujjnyi vastagon áll a por a zsalun.
Senki sincs itt.
Gyerünk, gyerünk!
Amúgy kié ez a ház?
Csak a tulaj kuzinját ismerem.
Állítólag sokat utazik. Meg drága holmikat gyűjt.
Hallod ezt?
Bassza meg! Igaza volt a kuzinnak.
Eszedbe se jusson! Én azt nem cipelem el.
Honnan vannak ezek?
Gondolom, mindenféle helyről.
Ki fedi be így az ablakait?
- Mitől fél? - A magunkfajtáktól.
- Biztos, senki sincs itt? - Kizárt.
Már meghallottak volna. Nézd meg az emeletet!
Mi a fasz?
Kicsit szűkös lehet odabent, nemde?
Köszönöm az aggodalmát. Elmehet.
Ott a pénz a ládában, a földszinten.
- Vigye el, és menjen! - Hát…
ez nagyon kedves magától.
- Nyugalom! Nyugalom, nyugalom, nyugalom! - Mennyi pénzt akarsz?
- Hogyan? - Hogy elmenj.
Mennyit akarsz?
Te mondd meg! A te házad.
Melyik háborúban harcoltál?
Az egyetlenben. A Nagy háborúban.
Első vagy második világháború?
- Van második? - Akkor az elsőben.
És most jöttél vissza.
Akkor most… 1918 vagy 1919 van…
1920. Ezt miért nem tudod? Hm?
Mikor mentél ki utoljára a házból? Hm?
Milyen hónapot és napot írunk?
Ma… Október 9. van.
Itt még nem jártam.
Hogy érted ezt? Itt vagy.
Mi van az órával? Amit Brittának adtál.
Te készítetted?
Ezért jöttél ide?
- Erre vagy kíváncsi? - Hát…
- Iparos vagy? - Akár.
Te nem készíted a dolgokat, hanem ellopod őket.
Tessék! Ezt a Sydel’sben vettem. A Wackeren.
Most már elmehetsz.
Miért érzem úgy, hogy át akarsz vágni, hm?
Ugyan már!
Csak nyugalom!
Honnan jöttél, mi?
Ki vagy te?
Most már kellene.
Mi?
Talán jobb is így.
Majd…
Majd csinálok egyet magamnak.
Majd meglátod, hogy csak itt járhatsz át.
Addig is… a ház néha meglepő dolgokat tesz.
- Mit csinálsz, baszki? - Beszélgetünk.
- Elintézem. - Hagyd! Hadd menjen! Csak…
Uram! Uram, jól van?
Valaki hívjon mentőt!
- Úristen! - Valaki hívjon mentőt!
Harper?
Harp…
Ez honnan van?
Charlie-tól kaptam.
Milyen Charlie-tól?
Pilóta. Brit.
Bristolokkal repült, bár ki tudja…
Tőle vettem.
Tisztán tartja a tüdőmet.
Hát, nem úgy hangzik.
Tudod, mi kéne neked?
- Jól vagyok. - Feküdj le!
- Gyere! Gyere! - Csak az idegeim!
Holnap lesz a balabanos meghallgatás.
Rádium? Az nem segít!
Pihenned kéne!
Gyere el a házamba! Ott is készülődhetsz.
- A házadba? - Igen.
- Feleséged is van már? - Még nincs.
A hadnagyom öccsének a háza. Utazgatni szokott.
Megkért, hogy vigyázzak rá.
Csak úgy rád bízta?
Sok drága holmija van.
Nem zavarja, hogy egy baka vigyáz a házára.
Mindez múlt hét óta történt?
Feküdj le, feküdj le!
Hadd segítsek a köhögésen!
Gyere!
Várj!
Felfelé nézz!
- Látom, szép. Miért… - Nézd csak!
- Ezt te… - Nem én. Csak megtörtént.
Csináld újra!
Nem tudom. Ma… Magától csinálja. Nem tudom, miért.
Várj, hogy lehet ez?
Ne már, Harp! Hogy csináltad?
Hát…
Itt bent… folyamatosan megváltoznak a dolgok.
Néha régebbiek lesznek, néha újabbak,
néha meg csak mások.
Amiket még sosem láttam.
Bármivel megtörténhet. A szőnyeggel, a lámpával.
Mi az?
A hadnagyod öccse…
- …mivel foglalkozik? - Nem tudom.
Talán importőr lehet. Biztos onnan ezek a holmik.
Ha ez a ház az enyém lenne, én nem bíznám rá senkire.
Én nem hagynám, hogy bárki besétáljon ide.
Hát, mi maradunk.
Gyere, mutatok valamit!
Harp, kié ez a ház?
Hát jó! Tudod, mit? Igazad van.
Lépjünk le! Gyere!
Jó.
Gondolj egy másik időre! Bármikorra!
- Miért? - Csak csináld!
Csak gondolj egy időre!
- Egy emlékre? - Nem, egy napra, egy évre.
- Bármikorra. Na! Válassz egyet! - Ezer évre mától.
Ne, ne olyan távolra! Addigra elpusztul a Föld.
- Nem értem… - Mert nem figyelsz.
Gondolj egy napra, évekkel későbbre! Milyen lehet a világ?
Melyik napot szeretnéd látni?
Amennyire messze csak lehet.
Add ide a kezed!
Hogy csináltad?
Nem tudom. Csak úgy.
Odanézz!
- Nem kéne itt lennünk. - Miért?
Ez is olyan, mintha egy ablakon lesnénk be.
Igen, de most mi vagyunk rossz helyen.
Nem érezted így mindig?
Hogy csináltad?
Talán mindig is itt volt a helyem.
Szóval kitalálsz egy napot, és kilépsz az ajtón?
Igen. Eddig működött.
Miért nem lehet messzebb menni az időben?
Nem tudom. Nem lehet.
Mi… Próbáltad már? Mi van, ha megpróbálod?
Visszamegyek oda, amikor először beléptem.
- Nem tudom. - Miért a mai az utolsó nap?
- Nem tudom. - De mi van, ha…
ha elpusztul ma a világ, és mindenki visszamegy az elejére?
Hát, számít az? Ez nem elég? Nézd!
Nem tudom, mi ez.
Szeretnél visszamenni?
Nem. Egyáltalán nem. Talán… Talán soha többé.
Akkor itt maradhatunk.
Tudod, a leveleim…
A srácok a Teenie’sben mondták, hogy odaadták neked.
Igen, a fizetségem helyett.
Miért nem írtál vissza?
- Nem tudtam, mit írhatnék. - Bármit!
Bármit írhattál volna nekem.
Hát… remélem, hoztál pénzt.
Tartozol egy selyemharisnyával.
Menjünk!
- Jaj, ne! - Nem tudom megkülönböztetni.
Ezen miért nincs rókafej?
Nem is kell! Így is elegáns.
- Értem. Elegáns. - Igen.
Szia!
Hol voltatok?
Csak szédelegtünk.
Kerestelek, de kinyitottam az ajtót, és semmi sem történt.
Csak kimentem.
Igen? Hát, nekem működött.
Leo, ő itt Klara.
Klara, a gyerekkori barátod?
Igen, az.
- Felviszem ezeket. - Jól van.
Megmutattad neki?
Nem volt hol aludnia.
- Hogy itt is alszik? - Ha úgy akarja, igen.
Nem tudtam, hogy szabad ilyet.
Hát tartsuk ki a markunkat, és engedjünk be akárkit!
De ő nem „akárki”. Megértetted?
Nem számít. Nem egyeztem bele.
Ó, igazán, Leo? Tudod, mit?
Nem érdekel a véleményed.
Mikor lettél te ilyen?
Együtt találtuk a helyet. A miénk.
Hát…
sehová sem mehetsz vele.
Nélkülem nem.
Nélkülem még a maszkodat sem tudtad felvenni.
Mégis, hová készülsz?
Hová tovább, kapitány?
Odanézzenek!
Már tudom. Gyere csak!
Te is jössz?
Menjetek csak! Én inkább maradok, vigyázok a házra.
Gyere! A legjobb parti az ajtó előtt vár!
Gyerünk, Harp! Nyisd ki az ajtód!
LÁZADJ A RENDSZER ELLEN
Hé!
Mit szólsz hozzá?
Szerintem én itt egy petákot sem keresnék.
De tényleg ugyanaz a hely!
A mennyezet, a padló, minden megmaradt.
Azt hittem, sokkal másabb lesz.
Senkit sem érdekel.
Kérsz még egyet?
Igen, vegyél még egyet!
Vissza tudsz menni ugyanarra a napra?
Újra és újra, ha úgy akarod?
Igen, talán. Szerintem lehetséges.
Sziasztok, mit kértek?
- Aha. - Whiskey-t, tisztán.
- Az olcsóból? - Igen.
- Nagyon szép! - Hogy?
Tetszik a fülbevalód. Honnan van?
Nem tudom már.
Az exemtől kaptam az első randinkon, virág helyett.
Legalább jól jártál.
- Köszönöm. - Vásárolni voltál?
Honnan tudtad?
Szoktál táncolni is?
Munka közben nem.
De kár!
Hát ez mi volt?
Tetszik neked. Csak itt akartam tartani neked.
Nekem nem ő kell.
Biztos?
Gyere! Csak egyet!
- Nem lehet. - Egy gyorsat! Gyere! Menjünk!
FELVÉTEL
- Gyere, táncolj velem! - Ó, nem. Most nem.
Jó.
Elmegyek a mellékhelyiségbe, de miután visszajövök, táncolunk!
Már nem így hívják. Csak vécének.
Akkor csak a vécébe. Mindjárt jövök.
Szia!
Neked tényleg tetszik ez a zene!
Mindig azt hittem, hogy nem tudok táncolni.
De csak a zene nem stimmelt.
Igen.
- Majd meglátjuk, hogy érzed magad holnap. - Jó, de legalább nem egyedül érzem.
A párizsi lányok is ilyenek voltak?
- Hogy? - Amikor ott jártatok Harppal.
Biztos volt francia barátnője.
Csak rólad beszélt.
De mi történt veletek? Megváltozott.
Hogy értve?
Sokkal magabiztosabb lett.
Csak még nem tudja, mihez kezdjen vele.
Talán nőtt egy kicsit.
Mennem kell.
Én nem ismertem előtte.
De ott voltál vele.
Szerintem mindig is ilyen volt igazából.
Lehet, nem ismerted annyira, mint azt hitted.
Sosem jártunk Párizsban, ha ezt állította volna.
Hát itt vagy! Már kerestelek.
Gyerünk!
Mi van a kabátom alatt?
Az későbbre van.
Gyerünk!
És Leo?
Szerintem nem jön velünk. Gyere!
Tudod, hogy működik?
Lassan rájövök.
Honnan csented el?
Vettem.
Ha van pénzed, nem kell lopni.
Persze.
- Ó, nem, Harper, visszatűzöm. - Ne!
- Össze fogom kenni. - Ne, hagyd leengedve!
Így! Majd megmosod.
Így.
- Nem így szoktam fellépni. - De így jobb lesz. Mehet?
Igen. Igen.
Na!
Lássuk csak!
Jó, kezdheted!
Ne, ne, ne így!
Mint a Teenie’sben. Légy önmagad! Semmi francia.
Miért? Párizsra emlékeztet?
Hát, igen, talán.
Mehet?
Tudom, hogy nem jártál ott. Leo mondta.
Ő nem tudja, hol jártam.
Megy a felvétel. Elkezdenéd?
Nem kezdem.
Állítsd le!
Mondd meg, hogy honnan van! Tudom, hogy nem Párizsból.
Hát… Egy halottól vettem el.
Ő már nem tudta volna odaadni senkinek, én meg meg igen.
Jó. De ne hazudj nekem!
Mi történik, ha a házban alszol? Akkor… Ugyanúgy kelsz fel?
Gondolom.
Tudod, amikor… amikor rátaláltam erre a helyre…
egyedül neked akartam megmutatni.
Harper. Ne már,
- szétkenem az egészet! - Nem számít.
- Próbáljuk meg újra… - Nyugalom!
- …a felvételt! - Ülj le ide!
- Készen állok. - Gyere ide!
- Gyere! - Harper, ne!
- Gyere! De… - Harper, mit csinálsz?
- Harper, ne! - Gyere ide!
Gyere már ide, nem hallod? Mindig visszajössz!
Ezt meg hogy érted?
- Nem… - Harper!
Ez már megtörtént máskor is?
Micsoda?
Visszajöttünk a mába, a ma estébe?
Ebbe az egészbe?
Hányszor?
Mit számít az? Nem számít.
Hogy csinálod?
Kimegyek a hátsó ajtón,
és megkereslek.
Elmegyünk szórakozni, aztán hazajövünk.
És mindig itt lyukadunk ki.
Én miért nem emlékszem erre?
Mert nem a tiéd a ház.
Klara, várj! Várj már! Későre jár.
- Kérlek! Kérlek, maradj itt! - Eressz el!
Visszajöhetsz ahányszor csak akarsz.
De mindig rájövök majd, Harper, mert ismerlek.
Figyeltél engem. Én is figyeltelek.
Régen senki voltál.
Ettől az egésztől pedig még inkább az lettél.
Harper!
Ne, ne, ne! Ne, ne, ne! Ne!
Eressz el! Ne!
Egy, kettő, három, le!
Kész.
Egy, kettő, három!
Hát, legalább túléltük.
Láttalak. Tudtam, hogy túlélted.
Hogy láthattál? Tiszta füst volt minden.
Öö… Leo, igaz?
A társad volt?
Igen. Igen.
Biztos kérnek róla beszámolót a családnak.
Hogy mi történt vele.
Szerintem azt hagyd itt!
Az ő maszkja volt, ugye?
Mondtam, hogy mögötted leszek.
Kérsz még valamit? Utolsó kör.
- Ugyanazt, mint múltkor. - Azaz…
Whiskey-t, tisztán.
- Szép a fülbevalód. - Tetszik?
Ha megmutatod, megmondom, honnan van.
Ha nem találom el, akkor ez a tiéd.
Nem ér semmit, ha el akarnád lopni.
Visszaadom. Na!
Lássuk csak! Oké, oké.
Nem túl régi.
Kettő, talán három éves.
Egy férfitól kaptad.
De biztos friss volt a dolog, mert nem túl drága fajta.
Talán egy vicces ajándék volt az első randin.
Nem, ezt én vettem.
Egy drogériában. Megtarthatod.
Nem tévedtem.
Hát, az már nem derül ki.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra