Tog du på parfym i dag?
Ny frisyr? Nåt sånt?
- Hans ansikte var smalare. - Vi kommer dit.
Du var på väg hem. Gick du det vanliga hållet?
Titta. Hans haka ser ut så här.
- Ser du? - Jag förstår att du vill påskynda det här.
Jag vill se till att vi tecknar rätt man.
Titta.
- Han ögon var så här långt isär. - Vet du?
- Vi kan väl titta i katalogen. - Och djupt liggande.
Kan du lyssna på mig och teckna det jag säger?
Vilken färg hade hans ögon?
- Blåa. - Såg du vitorna på båda sidorna?
Ja.
Och hans näsa?
Ögonen är inte rätt än.
-Är de nära nog? - Ja, men jag hjälpa…
Det är allt vi vill. Fantombilden är inget porträtt.
Nån främling lär inte känna igen honom på gatan.
- Det händer aldrig. - Vad gör jag här då?
Vi behöver bara nog med detaljer för nån som känner honom
så att de kan känna igen bilden.
Det kommer inte att funka.
Ingen känner honom.
Hallå?
Någon?
Kan nån hjälpa mig?
Lägg av med det där.
Ingen kommer.
Kan du komma hit och hjälpa mig?
De spände fast mig.
Din böjsena är avskuren.
Nån gick visst loss på dig.
- Hur hårt sitter de? - Tillräckligt.
Ta av dem nu.
- Det står inget namn här. - Kom igen nu.
Inget som identifierar dig.
Snälla, ta av dem.
De hittade dig medvetslös på Racine.
Det finns pengar i innerfickan. De är dina. Snälla.
Nån har redan tagit dem.
De där sjukvårdarna är lömska.
Ta av de här jävla…
-Är du okej, mannen? Vad händer? - Hur länge har jag varit här?
Sen i går kväll. De brukar flytta upp långliggarna.
Hur dags? Hur många timmar har gått?
Ambulansen kom visst med dig runt midnatt.
Helvete. Jag måste härifrån.
Du måste få ut mig.
Jag kan inte vara ifrån huset så här länge.
- Väntar nån på dig? - Jag måste hem,
annars slutar jag som jävla Leo.
Jag måste hem nu!
Sköterskorna måste ha haft goda skäl att spänna fast dig.
Om du spänner loss mig nu, så går jag.
Men om jag måste vänta på nån annan,
kommer jag förbi din säng på vägen ut.
Ta av dem.
Visst. Svinga inte mot mig.
Jag har utstått nog med nonsens i dag.
Nix. Nej.
EFTER LAUREN BEUKES ROMAN
Får jag prata med henne? Höra att hon mår bra?
Hon hämtar sina saker. Hon kommer snart.
Det är definitivt samma kille.
Det är vad hon sa.
Du tror hon ljuger.
Var är alla? Du kan inte vara den enda som jobbar med fallet.
Vi tog in Kirby för en fantombild, vi har patrullpoliser kvar i baren.
Vad mer begär du för ett överfall utan skador?
Det är inte ett enda överfall.
Det är flera kvinnor döda över flera årtionden.
Och jag har utredare som går igenom sina gamla anteckningar
och tittar på alla gamla kalla fall, och ingen…
Vad?
Vad är det?
Är det från i går kväll?
Är det mannen Kirby såg?
Hur så? Hur känner du honom?
Han var utanför Julia Madrigals hus. Han sa att han var hennes granne.
- Pratade han med dig? - När likvakan höll på att bryta upp.
Frågade han om Kirby?
Han ville veta om Julia.
Jag dömer inte, men var du nykter?
Nej.
Men jag pratade med killen i ett par minuter,
och det är han.
Tog du med dig Kirby hem till Julia?
Ja, hon var där.
Han måste ha sett henne där.
Hej. Hur mår du?
- Körde du hit? - Ja.
Vi måste tillbaka till baren.
Från i går kväll? Polisen har redan varit där.
Det är han.
Var han tatuerad? Var fick du den? Lynsky vägrade ge mig en kopia.
Jag tog den.
Du, Kirby. Vänta.
Sakta ner. Du måste vila i dag. Marcus och din mamma väntar på dig.
Vi kan gena härigenom till din bil.
Nej, vänta. Okej.
Du måste åka dit och tala om att du är okej.
Är du okej?
Jag träffar Marcus senare på kontoret.
Vi behöver inte vara här.
Nån måste ha sett honom.
Polisen har redan sökt efter vittnen.
Jag vet hur han hittade dig.
Jag såg honom hemma hos Madrigal.
- Pratade han med dig? - Ja. Han frågade om Julia.
Han ville veta vad jag skulle skriva.
Jag borde inte ha tagit med dig dit.
Han måste ha sett oss ihop.
Nej, han har iakttagit mig mycket längre än så.
Sen jag var barn.
Växte ni upp tillsammans?
Nej, han har bara alltid funnits där. Jag kom ihåg honom
från när Rachel och jag bodde hos en av hennes jävla pojkvänner.
Han kom fram till mig. Jag var ensam.
Och han såg likadan ut som i går kväll,
exakt likadan.
Okej, lyssna.
Vi kanske inte måste lösa det här nu.
Nej. Det är inte bara han.
Okej?
Saker förändras för mig…
…från den ena sekunden till den andra.
- De är annorlunda. - Snälla, gör inte så här.
Det hände första gången efter min attack.
Jag hade varit utskriven från sjukhuset i kanske ett år.
Jag hade jobbat hela den tiden.
Så jag går in på Tribune som vanligt.
Vakten säger att jag inte hade varit där på månader.
De hade inte sett mig. Ingen hade pratat med mig.
Nån annan satt vid mitt skrivbord.
Och sen går jag hem och mamma är där. Hon säger att hon har bott hos mig.
Jag hade inte bott med henne sen jag var barn.
Hon hade ingen aning om vad jag pratade om.
Det hade ingen.
Saker förändras för mig helt plötsligt,
och ingen vet nåt annat.
Och sen händer det igen och igen.
- Har du pratat med Marcus? - Det är det jag säger.
Jag gifte mig aldrig med honom.
Han var bara där en dag när jag kom hem.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Okej. Jag kom hit i går kväll och hittade de här.
Du minns väl dem? Jag berättade om dem.
Hur fan hade han tändsticksasken från den här baren för sex år sen?
För stället har nog funnits här ett tag.
Det var en jävla tvättomat förra veckan. Vi var här.
Ja, vi var här, men det såg ut precis som det gör nu.
Det var inte annorlunda.
Okej.
ENDAST ETT OFFER ÖVERLEVDE
SHARON LEADS, 35, ÖVERLEVDE ATTACKEN
EN CHICAGO-MÖRDARES GLÖMDA KVINNOR
- Hej, Jinny. - Hej, Sheila. Jag behöver en tjänst.
När anmälde jag mina nycklar stulna?
All aktivitet loggas.
Har du din nya?
Den aktiverades för en vecka sen.
Men den gamla finns kvar här.
Nån har använt den.
Vem?
Det måste vara du.
Du kommer och går på samma dagar.
Nej. Tiderna stämmer inte.
Min gamla nyckel användes kl 08:25. Jag är alltid där uppe senast kl 08:00.
Varför följer nån mig in?
Hur som helst, det slutade för ett par dagar sen.
Vem det än var måste ha kommit på sitt misstag.
Tack.
Beror allt det här på artikeln?
- Jag letar upp Abby. - Okej.
Jag får ringa tillbaka.
- Hej. - Uppfattat.
-Är allt det här från i morse? - Ja. Abby bad oss svara på samtal.
- Det är en blitz. - Vi fick just höra.
Är du okej? Du behöver inte vara här.
Var annars skulle jag vara? Planerar Abby en uppföljare?
- Vi ska just diskutera det. - Toppen. Vi ses där inne.
Storyn börjar få fart.
Läsarnas engagemang är enormt.
Hela kontoret följer upp tips.
De flesta är skräp, men några är av värde.
Ja, en serievåldtäktsman, hans frigivningsdatum stämmer,
och en ung kvinna ringde om sin pappa. Hans rutt passerar några av fyndplatserna.
Allt trovärdigt ger vi polisen. Dan, hur vill du hantera uppföljningen?
Jag har en Summer Francis-profil redo för tryck,
men jag ville ringa åklagaren om deras misstänkte för Madrigal, för det…
Vi borde skriva om vad som hände mig i går kväll.
Säkert? Vi kan vänta nån dag med det.
Nej, vi borde skriva om det.
Jag har en kopia av hans fantombild.
De vill inte att vi publicerar den.
Vi kan inte vänta. Folk måste få se den.
Titta på kalabaliken.
Publicerar vi den, blir det hundra gånger värre för polisen.
Då hinner de inte leta efter honom.
- Vad ska jag… - Vi bordlägger det här för i dag.
Vi måste skapa utrymme för profilen om Summer Francis.
Vad händer med kommunfullmäktige?
De har inte sammanträtt
- för att bekräfta Wilbys utnämning. - Okej. Vad har vi mer?
Jag har en artikel om varven i Calumet.
Det frigör ändå inte nog med utrymme.
Hej.
Är allt okej?
Han har kommit till mitt arbete. Jag visste det bara inte.
- Känner du igen honom? - Jag vet inte.
Jag leder många turer varje vecka. Jag ser hundratals ansikten.
Har nåt varit annorlunda sen dina nycklar försvann?
Som att saker förändras för dig, men ingen märker det utom du?
Inget sånt har nånsin hänt mig.
Har det hänt dig?
På baren i går kväll såg han det också.
Hur kan vi vara de enda två som ser nånting?
Jag förstår bara inte.
Ingen vet riktigt hur vi är sammanlänkade.
Ta två partiklar.
De kan vara kopplade på nåt vis,
som om en osynlig tråd sammanlänkade dem.
De kan inte agera oberoende av varandra,
så om man påverkar en, reagerar den andra på samma sätt.
Deras aktioner är sammanvävda.
En påverkar den andra, även över tid och rymd.
Ser du nånsin saker förändras här,
som de gjorde i huset?
När de rullar ut nån. Det är enda gången nåt är annorlunda.
Nej, nej. Jag menar allvar, Leo.
Vad vill du mig? Va?
Allt jag ser är de här djävla ljusen, och de gör det svårt att minnas.
- Jag borde nog följa med dig till huset. - Ja…
…men det är inte vad vi pratade om.
Nej, det går inte.
Kom. Jag går med dig.
Jag såg en förändring utanför huset.
Är du säker på att det inte är som med ljusen?
- Du kanske också börjar vackla. - Nej.
- Nån annan var där. De såg det också. - Varför frågar du mig då?
Jag tog aldrig med henne till huset.
- Hon skulle aldrig kunna förstå… - Hon? Var träffade du henne?
Du vet…
…ute, bara.
Säkert att hon såg samma sak som du? Såg hon nånting förändras?
Ja. Och jag såg att det inte var första gången för henne.
Det är kanske hon som får det att förändras.
Hon vet kanske nåt som inte du vet.
Nej.
Nitton.
Den sista.
Jag heter Kirby Mazrachi. Jag frågade om nyckelringen.
Okej. Vad gör du här?
Din nyckel hittades på en kvinna som mördades.
Fotot jag visade var från en brottsplats.
Kom upp.
- Hej. Tack för att du släppte upp mig. - Kom in.
Han iakttog mig i åratal. Jag hade ingen aning.
Jag är inte du.
Varför lämnades då din nyckel inuti en död kvinna?
Men du sa att fotot var från 20 år sen.
Vet du säkert att de tillverkades förra året?
Hubble sände sin första bild av Jupiter.
Vi gjorde en hel utställning.
Vad var det?
Förmodligen regnet. Det ska spöregna hela natten.
Jag måste iväg. Jag jobbar på midnattsföreställningen.
Låset fastnar alltid.
Du har inga persienner. Är du inte rädd för insyn?
Låt dem titta. Jag föredrar ljus.
Var är Dan?
I konferensrummet.
Okej, meddela mig…
Kan ni bekräfta det vi skickade över, inspektören?
Vi försökte kolla arkiven om kvinnan ni skickade.
- Vem är det? - Lynsky.
- Och? -Och det verkar som om
ni fick det mesta av er bakgrund från vår bevisförvaring.
Ja, men vi följde upp allt vi hittade.
Kunde familjen Madrigal identifiera honom?
Är det Kirby? Nej, vi har inte släppt fantombilden än.
Har nån av er handskats med förseglat bevismaterial?
Kirby, förseglingen på din bevispåse var uppbruten.
Inspektören, jag får ringa upp er.
Okej. Det är inte som han säger.
Att dyka upp på en bevisförvaring är diskutabelt.
Att hantera bevisning är rent ut olagligt.
Det är mina saker, Abby.
De gör inget med dem. De bygger inte upp underlag.
De är bara dumpade där.
Tog du med dig nåt? Lämnade kvar nåt?
Nej. Absolut inte.
Dan?
Jag vet inte. Jag var inte med henne hela tiden.
Tror du verkligen att jag planterade bevis?
Det kan vara så tändstickorna hamnade där.
Kirby?
Hördu. Ingen fara. Ingen fara.
- Ja. - Ja.
Kom nu.
Din mamma sa att hon ringer sen.
Rachel förstår inte varför du inte pratar med henne längre.
Hon verkade rätt upprörd.
Hon frågade en massa om dig som jag inte kunde svara på.
Som vad?
Vi har aldrig varit på den baren. Varför var du där?
- Det var ett ogrundat tips. - Och han följde bara efter dig in?
Jag har ältat det här hela dagen, så kan vi bara äta?
Ja. Varsågod, hugg in.
Tack.
Det här är… Vad är det här?
Var inte blygsam över din kreation.
Är det bacon och… jordnötssmör?
Med vindruvssylt. Din tröstmat.
Jag har aldrig ätit det förut.
Vad pratar du om? Jag tar inte åt mig äran för kombon.
Allvarligt. Jag vet inte vad det här är.
När du säger sånt vet jag inte vad du vill att jag gör.
Det är inget test. Jag är ärlig.
Visst, ät inte mackan.
Jag kanske gillar den. Jag vet inte!
Djävlas du med mig?
Jag kan inte gissa jämt vad som pågår i ditt huvud.
Det har jag aldrig bett dig.
Vad?
Jag vet inte. Kirby, jag vet inte. Jag är också trött. Jag är också trött.
Det är gott.
Det gläder mig.
Du missade precis gudstjänsten.
Kan jag hjälpa dig?
Du är väl Rachel?
Jag är Dan Velazquez från Sun-Times.
Har Sharon skickat dig? Hon har lagt av luren.
Nej, hon vet inte att jag är här.
Så hon ringer inte upp dig heller?
Varför är hon arg på dig?
Jag har säkert gjort nåt.
Och du? När pratade ni två senast?
Hur så? Vad har hon sagt?
Inte mycket.
Om min dotter har nåt hon vill att du ska veta, så berättar hon det.
Ja, det är min erfarenhet av henne hittills.
Var hon alltid sån?
Jag vill inte bli citerad i din tidning.
Jag vet inte hur du lurade in Sharon, men se hur det blev.
Det där var orättvist.
Hon blev nästan dödad i går kväll. Ta lite ansvar.
Har hon haft problem med våghalsighet?
Du känner henne inte alls, va?
Inte ens efter sjukhuset? Hon låg där ett tag.
- Hennes psyke måste ha påverkats. - Ja. Än sen?
Så, var hon nånsin opålitlig? Instabil?
Om vad?
Ljög hon nånsin om vad som hände henne?
Hon är ingen lögnare och hon är inte galen.
Det var min roll. En av oss måste ju ha koll på läget, eller hur?
Nej, inte det. Vi tittar på bilderna från Montreal igen.
Varför, vad är det här?
MACV i Saigon.
De ser så unga ut.
Det var vi.
Vem är det?
Det är Guzman, vår tunnelråtta.
Det låter kul.
Vietcong grävde underjordiska bunkrar överallt.
Och de försåtsminerade dem med minor, ormar, vad som helst.
Hittar man en, måste man genomsöka den.
Det var Guzmans jobb. Den minsta killen i vår pluton.
Pratar ni fortfarande?
Nej, nej, nej, nej.
Han klarade sig inte.
Vi patrullerade i Cu Chi-distriktet och stötte på ett hål.
Guzman ville inte genomsöka det, så jag gjorde det istället.
Tog hans ficklampa och revolver och klättrade ner.
Det var helt tomt. Nån hade redan genomsökt det.
Medan jag var där nere,
blev min pluton anfallen ovanför.
När jag kom upp igen var hälften av dem döda.
Så…
Tänker du nånsin att det borde ha varit du?
Nej. Nej, det borde inte ha varit nån av oss.
Men vi får inte välja.
Vad är det?
Jag minns inte honom.
Nej.
Hans tatuering.
Var är den från?
Förmodligen från hans bataljon. Många av killarna tatuerade sig där.
Han har samma tatuering.
- Killen från i går kväll? - Ja.
Då är han militär.
Jinny. Theo sökte dig.
Grainger är inte tillgänglig för er genomgång förrän i morgon.
Okej. Var är barnen?
De började bli rastlösa. Jag skickade ner dem.
GALAKTISKA KOLLISIONER
Det här är våra bolometermätningar. De visar hur klart varje stjärna lyser.
Och vi använder dem för att mäta hur långt bort stjärnorna finns.
Och det här är Jinny.
Hon älskar tabeller. Och barn.
Så, Jinny, vill du kanske berätta om ditt besök till Arecibo-teleskopet?
De vill säkert hellre se dem vi har här. De finns på taket.
Tacka forskaren. Kom, så går vi.
- Tack. - Okej.
- Varsågoda. - Varsågoda. Hej då.
Hej då. Ha så kul.
De kommer inte att se nåt i regnet.
Det kvittar. Låt dem leka lite. De kanske fattar intresse.
Jag tror knappast att vi har nån Kepler i den där skaran.
Lyckades du kalibrera Ogden för livesändningen?
Jag kan inte ha fördröjningar under mitt föredrag.
De bär med sig budskap från ovan.
Det… Det är vad de gamla egyptierna sa om bin.
Det här har inga vingar.
Jag pratade med Bertie.
Du hade bett om mina anteckningar om Julias klienter.
Bara veteranerna?
Får jag inte följa upp min egen story?
Julias klient finns på andra våningen.
Ursäkta. Ni måste anmäla er.
Namn, tid, vem ni ska besöka.
Jäklar. Det här är väl du?
- Ja. - Jag ska inte ljuga,
du ser rätt risig ut här.
De använder bara glamourbilderna om man blir dödad, så…
Jag beklagar att det hände dig.
Kände du Julia Madrigal?
Jag brukar jobba natt. Hon var väldigt populär bland de boende.
Gordie bor i rum 203, där uppe.
Får jag sätta upp en av de här?
Är det han?
Ja.
Känner du honom?
Ja, han har varit här flera gånger.
Kände han Julia?
Nej, han kom inte hit för att besöka henne.
Varför är alla rummen olika?
Alla boende här har minnesstörningar.
Mestadels demens och Alzheimers. Men är de här så är det långt framskridet.
Allt vi kan göra är att hålla dem lugna.
Hålla dem säkra.
Sakerna i deras rum, är det vad de minns?
Ja, det är bekant. Vi började med det för ett år sen.
Det verkar hjälpa.
Jag vet inte hur mycket Leo kan berätta.
Han har bra och dåliga dagar.
Han ser för ung ut för att vara här.
Alzheimers? Tidigt debuterande?
Inte enligt undersökningarna. De hittade nog inget fel på honom.
Måste vara psykiskt.
Vad är alla de här?
Leo, var vann du alla dina medaljer?
Du har vad, tre eller fyra?
Gallipoli? Det är första världskriget.
Ja. Han försökte ständigt rymma
tills jag kom på honom med att titta på Ärans väg där nere.
När vi satte upp allt det här stannade han här.
…till receptionen.
- Vänta här en minut. -…vänligen kom till receptionen.
Hej, Leo.
Jag tror att vi känner din vän.
Kan du berätta om honom? Kom han kanske och besökte dig?
Det kan finnas nån kontakt, nån släkting vi kan prata med.
Jag stannar hos honom.
Var du soldat i infanteriet?
Som de?
Det finns inga andra foton uppe.
Ingen familj?
Vad heter han, mannen som besöker dig?
Berätta inte för honom att du kom hit, okej?
För vem?
Är det här han?
Han låter mig inte komma tillbaka.
Tillbaka hem?
Tillbaka till huset.
Var är det? Vi kan gå dit tillsammans.
Nej, håll dig borta. Gå inte nära honom.
Okej.
Jag ska meddela honom att du sa det.
Vad sa jag?
Du sa var jag kan hitta honom.
Gjorde jag? När då?
Precis nu.
Vet han att… Vet han att jag tog det?
Ja.
Det är därför jag är här.
Jag måste ta tillbaka det och ge honom det.
Men du känner honom inte. Du kan inte.
Jag känner honom.
Du sa var jag kan hitta honom.
Nej. Nej, det gjorde jag inte.
Men han kommer inte att veta det.
Inte när jag hittar honom och säger att det var du.
Ge tillbaka det till honom.
Snälla, säg bara inte att jag tog det.
Okej, är du klar?
Få se.
Okej, sätt igång.
Nej, inte så.
Som Teenie's. Var bara dig själv. Ingen franska.
- Varför? Påminner det för mycket om Paris? - Ja, kanske.
Det är han. Det är hans röst.
Jag vet att du aldrig var där.
- Leo sa det. - Han vet inte.
Kameran rullar. Tänker du börja?
Hon känner honom.
Nej, det tänker jag inte.
Stäng av.
Hej, Jinny.
Hur känner du Sharon?
Jag såg er två tillsammans.
Menar du Kirby?
Hon heter inte så.
Du måste prata med henne åt mig.
Visst. Det kan jag göra. Vad vill du att jag ska säga?
Du säger det redan.
Ja. Du förstår, när jag…
När jag känner nåt, vet hon det.
Hittade du några kontakter?
Leo står under förvaltarskap. Jag kollar med veterandepartementet.
Vad? Vad är det?
Det är inte din bil.
Hon vet, och…
Ja.
Du. Jag sa ju det.
Inte i dag.
Jag tar tåget.
Vad tror du att jag körde hit?
En Celica. Brun.
Säkerhetsbältet på min sida var trasigt.
Den som satt där måste ha rökt. Det fanns brännmärken vid fönstret.
Du har rätt.
Min exfru brydde sig inte ett skit om den bilen.
- Minns du den? - Ja.
Jag sålde den för ett par år sen och körde den definitivt inte hit.
När saker förändras för dig, känner du igen dem?
Ibland.
Andra gånger är det bara slumpmässigt.
De är kanske vad som komma skall.
Undertexter: Kristina Donnellan