Привіт.
БАР «КОКІ»
Прошу, скажи, що мої ключі тут.
У банці.
Я їх не бачу…
Вони там. Я їх у тебе забрав.
Ось вони.
Але не всі.
Нічого не знаю. Стільки в тебе було.
-Фредді. -Я не поставлю на паузу.
Відчиняй.
Цю фігню можеш їсти лише на вихідних.
-Більше нічого нема. -Є.
Давай. Збирайся.
-До школи? -Чи треба тобі до школи?
Так, треба. Я ходжу на роботу. Ти – до школи.
Таке життя.
Але ж ти не працював.
Я був в офісі.
-Я тобі звідти дзвонив. -Не дзвонив.
Добре.
Добре, Фредді, може й не дзвонив. Не знаю.
Але ти все одно мусиш іти в школу. Будь ласка.
Ходімо в школу.
Я тебе підвезу.
Чуєш?
Це ти лишив у машині?
Це не моя.
Та добре. Я почув.
Стій. Треба зготувати обід.
Я тобі щось приготую. Що хочеш?
Жінки, що сяють
НА ОСНОВІ РОМАНУ ЛОРЕН Б'ЮКС
У ЦЕРКВІ ЗНАЙДЕНО ТРУП
СХОЖІ СМЕРТІ В ДЕЙЛІ, ВАШИНГТОНІ
ЗНИКЛУ ЖІНКУ ЗНАЙШЛИ МЕРТВОЮ
ТАНЯ ЧОЛК
У ПОРТЕДЖ-ПАРКУ ЗАРІЗАЛИ ЖІНКУ
НАПАД З НОЖЕМ
ПІСЛЯ СМЕРТЕЛЬНОГО НАПАДУ З НОЖЕМ ШУКАЮТЬ ЧОЛОВІКА
Ти ще не підготувала інтерв'ю з капітолія штату?
Регіональний офіс попросив їх притримати,
поки вони ще у Спрінґфілді.
Ну, я так довго чекати не можу.
Авжеж.
Ось вони.
Як справи з Мадріґал?
Шукаю інших можливих жертв.
Збираю нерозкриті вбивства, скарги жінок на переслідування.
Я б розширила пошук, виключила б розборки між бандами…
Домашні сварки. Я назбирала вже 136.
Скільки років ви у нас працюєте?
У жовтні буде три.
Ви добре справляєтеся.
Але Дену не варто було вас залучати.
Це я уточнила інформацію з початкової версії нашої статті
про зникнення Мадріґал.
-Для кого? -Для себе.
Коли долучився Ден, я вже з'ясувала майже все необхідне.
Він не вживає?
Ви ж не новенька. Знаєте, що він брав відпустку за свій рахунок.
Ви скористалися можливістю. Це не заборонено.
Ми з Деном починали в «Обзервері».
Це я його сюди привела.
Але мусила просити, щоб ззовні на двері його кабінету поставили замок.
Коли з ним було зовсім погано, там йому було найбезпечніше.
Хай би що… Хай би що…
Аби його ідентифікувати.
Усі жінки, усіх убито.
Забагато. Вилучи розкриті справи, самогубства.
Не знаю. Щоб було менше.
Я так і зробила. Це все за минулі 25 років.
Алло. Слухаєте?
Алло. Так, я когось до вас пришлю.
Добре. Дякую.
Дивись. Джоан Селлерс, 1982 рік.
-Парк «Гамільтон», зарізали ножем. -Кірбі.
-Анджела Стівенс, 1976 рік… -Це ж замітки.
Тут імена, основна інформація. І майже нічого більше.
Тому я й не можу нікого відкинути.
Я більше нічого не можу без поліційних рапортів.
Добре. Залиши тут.
У нас плівка. Я все скажу.
Ми не можемо використати плівку. Ти її вкрала.
Поліції це не сподобається.
Слухай.
Уявімо, що вони це приймуть.
Підеш у поліцію і скажеш, що впізнала голос.
Що вони можуть?
Це ненадійний спосіб перевірки,
а ти – джерело, якому вони й так не довіряють.
Значить, тобі доведеться робити матеріал з цього.
Скільки тут не розкрито?
Чому ти брав відпустку?
Хотів побути з сином.
Не будеш це уточнювати?
-Віриш мені? -А чому не вірити?
Не знаю.
Ти вже чула щось інше. Інакше б не питала.
Якщо ти не хочеш казати, то не скажеш.
Що ти чула?
Неважливо.
-Не треба так. Ти ж спитала. -А ти не відповів.
Еббі цікавиться, як у мене справи? У цьому річ?
Так, але я питала не тому.
А чому?
Я відповіла на всі твої питання. Думала, ти відповіси на мої.
Хай би що тобі сказала Еббі, то не про мене.
Лейтенант Гейворт надіслав факсом ваші запити.
Що ви йому пообіцяли?
Я пишу про нього біографічний нарис.
Щоб він собі почепив на холодильника.
За таке можете глянути лише на дублікати.
-Цього достатньо. Дякую. -Добре.
Міс, там нічого чіпати не можна.
А що тут?
Нерозкриті справи, п'ятирічної давнини й більше.
Фізичні докази зберігаються в діжках.
Але рапорти я тримаю отам, далі.
Ходімо. Я там підготував для вас місце.
Піду знайду решту.
Дякую, Шел.
Починай з цих. Імена, реєстраційні номери.
Відкидай тих, кого не варто брати до уваги.
М. ГОРТОН, 1979 Р. РОДЖЕРС-ПАРК
ЖЕРТВА ВИКРАДЕННЯ
Це повна хрінь.
Візьміть.
Ліза? Хто це?
Та глянь. Ясно ж, що це я, придурок.
Покладіть назад.
Ти ж знаєш, що всім начхати?
Ми ж не в довбаному Айдахо.
Піду куплю деінде.
Ідіть.
Вибачте, сер.
Не допоможете мені?
Якщо я дам вам десять баксів, купите мені оце?
Продавець тут – козел, а я забула документи.
Хіба він їх тобі не віддав, Лізо?
Хочете грошей чи ні?
Вони мені не потрібні.
Добре. Тоді зробіть це просто так.
Це все – тобі?
А вам яка різниця?
Просто бери і йди.
-Він перевірить сумку. -Не дай йому побачити, як ти йдеш.
Оті двері збоку виходять на Ешленд-авеню. Іди.
Він побачить, як я туди йду.
Розсипле монети й не побачить.
Які монети?
Тепер можеш іти.
Ку-ку.
Тут усе просто лежить.
Зазвичай на складі так і є.
О ні. Я не п'ю.
Як ви знали про монети?
Про цей магазин я знаю все.
Знаю все про продавця, покупців.
Але тебе помітив уперше.
Я піду. Друзі чекають.
Аякже.
-Вихід там? -Туди, прямо.
Що ви робите?
Я мушу тут вийти. А то він зрозуміє, що я сюди спускався.
-Ясно. -Так.
-Де двері? Я їх не бачу. -Ой-ой.
Я думав, вони тут є. Мабуть, нема.
-Відійдіть, а то покличу продавця. -Хай іде.
Це ж у тебе в сумці його пиво.
Ось. Візьміть.
Я ж сказав, що твої гроші мені не потрібні.
Що ж ви хочете?
-Чому ти дозволила за тобою іти? -Я нічого вам не дозволяла…
Дозволила. Інакше ми б тут не були.
Я не розумію.
Ти йшла далі.
Не хотіла, але йшла.
-Куди ще мені було йти? -Не прямо ж туди, куди я сказав.
Що ви від мене хочете?
Нічого.
Ти знаєш, що в нас повинні були піти…
роки, щоб сюди дійти?
Нащо мені й далі йти за тобою?
Ти навіть двері знайти не можеш.
Ребека Пайпер. Передозування наркотиками.
А в тебе?
Андреа Джонсон.
Схоже, колишній хлопець, та обвинувачення висунути не змогли.
Скільки ще лишилося?
Що?
Віллі Роуз.
Труп знайшли на березі нижнього Вобешу, за магазином.
Такі ж, як у мене.
У неї всередині щось було?
Сміття.
Має бути в протоколі судмедекспертизи.
Знайшли лише один предмет:
золоту булавку.
Це сталося понад вісім років тому. Березень 84-го.
Будуть іще.
ВІЛЛІ РОУЗ, 1984 Р., СТРІТЕРВІЛ
ДЕБОРА ҐРОЕН, 1980 Р.
ПАМЕЛА ЯНҐ, 1979 Р.
ЕВЕЛІН КАРЛСОН, 1972 Р.
Кірбі.
Кетрін Мур.
ЖЕРТВА: КЕТРІН МУР
Марґо Зелл.
МАРҐО ЗЕЛЛ, 1981 Р.
Ден.
Карен Полачек.
К. ПОЛАЧЕК, 1974 Р. ТРАЙ-ТЕЙЛОР
Я знайшов ще одну. Саммер Френсіс.
САММЕР ФРЕНСІС, 1972 Р.
Треба подзвонити синові, перевірити, чи він удома.
АДРЕСА: НОРС-АВЕНЮ-БІЧ
ЖЕРТВА: ШЕРОН ЛІДЗ НАПАДНИК НЕВІДОМИЙ, ПОБИТТЯ
Тебе ж звати Фредді?
Ти син Дена Веласкеса.
Я з ним працював в «Обзервері». Кілька разів тебе там бачив.
Правда, тоді ти був десь отакий, так що…
А, ясно. Добрий день.
Як справи в тата?
-Ніби нормально. -Так? Що купуєш?
Не бачу цукерок. Солодкої води.
-Де все смачненьке? -Це для тата.
О, всю важку роботу перекладає на тебе?
Це схоже на Дена.
-Ну, добре. -Ще побачимося.
Я давно не бачив статей твого батька. Він і досі в «Сан-Таймс»?
Щось йому там небагато дають робити.
Не знаю. Він працює.
Над чимось цікавим?
Так, напевно.
Він так працює, коли щось важливе.
Важливе, як, наприклад, що?
Він нікому не каже.
Поки не завершить.
Він тобі не розповідав про Джулію, мертву дівчину?
Ні.
Дивно, що не розповідав.
Я думав, ви з татом близькі.
Про мертвих він зі мною не говорить.
Уяви, що ще він тобі не говорить.
На.
Не давай йому себе заганяти.
Бувай.
Кірбі.
Сюди не можна заходити.
Я нічого цього не бачила, відколи мене виписали.
Слухай, мабуть…
Мабуть, на сьогодні досить. Продовжимо зранку.
У мене вже все. Я знайшла ще одну жінку.
Разом з Джулією нас вісім.
Упевнена?
Усі такі ж, як я. Просто я вижила.
Тоді зробімо копії документів і ходімо звідси.
Мені дуже треба додому.
Добре.
Ми зможемо в тебе попрацювати?
Давай краще вже завтра.
Добре.
Хай так.
Візьму документи з собою. Почну працювати.
Ну, можна…
Добре, можна попрацювати в мене.
Тільки поставлю вечерю для Фредді.
Поклади назад.
БАР «МЕДОВИЙ СВІТ»
Він їх лишив у мені.
Вони мої.
Це доказ.
Буде суд.
І треба буде, щоб вони були отам.
Забереш їх собі, коли його засудять.
Ми його знайдемо.
Добре.
Я не грав.
Не бреши мені. У мене рука аж горить.
Я не грав.
Ага, аякже.
Гей.
Це неввічливо.
Привітайся з Кірбі. Ми разом працюємо.
-Вітаю, Кірбі. -Привіт, Фредді.
Не такий він і гарячий.
Можна розміститися тут.
Я зустрів якогось дивака, з яким ти працював. Тобі привіт.
-Хто то був? -Не знаю.
Завжди питай імена, роби нотатки. Візьми це собі за звичку.
Так, у мене є кава, чай.
Здається, банани теж є. Пиво.
Чаю, будь ласка.
Маркусу не подзвониш?
Ти ж повинна йому сказати, що ти тут?
Так.
Це мама Фредді?
Так. Це Джина.
Він більше схожий на тебе.
Ох, погані новини. Чай скінчився.
-Будеш пиво? -Авжеж.
Дякую.
У Фредді хороші стосунки з мамою?
Він її обожнює, але вона наркоманка. І має ще інші проблеми.
Тобто вона десь не тут?
Не тут.
Вона мусить триматися подалі.
А ти хочеш, щоб так було?
Я…
Коли ми разом, усе складається не дуже добре.
Тому ми не разом.
Телефон отам.
Подзвони чоловіку, добре? Таке важливо робити.
Добре.
Марґо Зелл, 27 років, 1981 рік.
Труп знайшли в портовому терміналі «Лейкфронт».
Тим портом керує профспілка портовиків,
тому той, хто її знайшов, ще може там працювати.
Зможемо з ним поговорити. Хто далі?
Карен Полачек, 1974 рік. Свідків нема. Труп знайшли в котельній.
Рідних нема. Медсестра. Лише брат.
Тепер йому вже, мабуть, за 40. Місцевий?
Дальших записів нема.
Є нещодавні жертви? Хто з 85-го року?
Рієлторка.
Знайшов водій сміттєзбиральної машини на дальньому кінці Саус-Сайду.
Що це таке?
Твоя адреса, ім'я Маркуса, його вік, твій автобусний маршрут.
-Я роблю нотатки, як ти. -Це не нотатки.
Це не нотатки.
Це…
Основні факти, які ти й так знаєш.
Тут і про мене є.
Що?
У тебе записані всі наші розмови? Що це…
Що це? Навіщо ти це робиш? Для кого це?
Для мене.
І навіщо це тобі?
Коли я вийшла з лікарні, все було…
Усе було по-іншому.
Мені потрібно було якось орієнтуватися.
Ти й досі почуваєшся розгубленою?
Від оцього тобі навряд чи легше.
Легше.
Я весь час думаю про те, що зі мною сталося.
І тепер ці думки немарні.
Як звали рієлторку?
Енн Лауер. 1985 рік.
Тут є імена сміттярів, які її знайшли.
Отже, у всіх були схожі рани. Усі приблизно одного віку.
-Свідків не було… -І в тілі кожної з нас він щось лишив.
У тілі Енн була листівка з молитвою. Карен – значок.
Джулія – радій.
Цього зв'язку повинно вистачити.
Не для преси. Цього ще недостатньо.
Ми спираємося на документи, яких у нас не має бути.
Треба отримати підтвердження деталей
з інших джерел: сім'я, свідки, хто й досі тут живе.
Звісно, що з нещодавніми жертвами буде простіше. Але…
цього достатньо, щоб почати.
Завтра зранку покажу це Еббі.
Добре.
Що він залишив у Саммер Френсіс?
Тут не видно.
Привіт.
А де твій тато?
Сказав, що в нього рання зустріч з Еббі.
Не переживайте. Я бачив і гірше.
Я зварив вам каву.
Я теж варила мамі каву.
Вона й мені дозволяла пити, коли ми приходили додому.
Я її п'ю, коли захочу.
Беріть.
-Найдавніша жертва – 72-й рік. -І всі рани однакові?
У жодній справі нема підозрюваних?
Невиправданих нема.
А плівки? На них є щось корисне?
Знатиму завтра.
Потрібно залучити поліцію.
Оце… виправдовує підозрюваного по Джулії Мадріґал.
Справу передадуть у суд лише на тому тижні.
Треба повідомити їм до того. Щоб не осоромилися.
Мені б не завадила їхня допомога в пошуках рідних.
Більшість з них тут не вказані.
Жінок багато.
Як усі цього не помітили?
Як ми не помітили?
Треба вирішити, коли друкувати. Може, зробити серію, давати щонеділі.
Хто твоє джерело? Варто почати з неї.
Та чого ти, Ден? Хто вона?
Це Кірбі.
-Дівчина з архіву? -Вона була репортером, планувала стати.
Ось чому ти її тягаєш за собою?
І як тобі завжди вдається наробити такої херні?
Це вона розповіла мені про Джулію Мадріґал.
-Після того, як копи… -Чому тобі?
-Ден, між вами щось є? -Еббі, та облиш.
Ти з нею спиш?
Вона розповіла про Джулію Мадріґал, коли її викликали у відділок.
-Ось і все, ясно? -І коли ти збирався мені сказати?
Її не буде в статті.
Вона забагато пережила того разу.
Їй навіть довелося змінити ім'я.
Усі ці жінки давно мертві.
Жінка, що вижила й полює на серійного вбивцю – ось твоя історія.
Я знаю. Знаю.
Я не можу її змушувати.
Привіт.
Он твій одяг.
Ти спала?
Майже ні. По Мадріґал було багато роботи.
Я отримав твоє повідомлення. Отримав.
І що ти робиш для Дена?
Довелося їхати на склад річдоків, збирати документи.
-Ти ж зазвичай туди дзвониш. -Так, але їх було дуже багато.
-І Ден просто тебе до цього залучив? -Так.
Коли ти почав тут працювати, тут був Джерард Маттісен?
Джеррі? Так-так. Такий собі скандинав.
Кілька років тому помер від раку шлунку. А що?
Думаєш, його негативи ще є в архіві?
Це ж за 1972 рік. До чого тут Мадріґал?
Додаткова інформація.
Плівки повинні бути на складі. Можу їх узяти й передати Дену.
Я сама можу подивитися.
Навіщо?
Я знаю, що йому треба надрукувати.
Це ж було 20 років тому. Що це за додаткова інформація?
Ми думаємо, що вбивця той самий.
Ви з Деном уже в усьому розібралися?
Подивись оцей.
Хто вона?
Була інженером-проєктувальником у «Голаберд і Рут».
Усі знято з великої відстані.
-Що ти шукаєш? -Знімок, де вона великим планом.
О боже.
Як у тебе. Її порізали, як тебе.
Поруч з нею щось лежить.
Кірбі, про що ви таке пишете?
Напад на мене невипадковий.
Були інші жінки, як вона, як Джулія.
І ви з Деном над цим працюєте?
Ось чому ти така з мого дня народження.
-Кірбі, чому ти не сказала? -Не була впевнена.
А що сказали копи?
Ну, вони нічого з цього не знайшли. Я знайшла.
Як ти знаєш, що права?
-Глянь на неї. -Я бачу. Я це бачу.
Та ви з Деном просто риєтеся в архіві?
Ні, ми готуємо до публікації матеріал.
Ден не публікує матеріалів. Він за ними ганяється.
Та ніколи їх не дописує.
У нього все розсипається, і через кілька тижнів він зникає.
Тут не про нього мова.
Я про це й кажу. Кірбі, ти добре почуваєшся.
Ми цього довго добивалися.
Через усю цю фігню ти повернешся туди, звідки почала.
Дену похрін. Він попре прямо крізь тебе.
Попре крізь тебе, щоб так нікуди й не дійти.
Оцю потрібно надрукувати.
ЗАЯВА ПРО ОПІКУНСТВО
Тату?
-Привіт. -Привіт.
Я сказав Фредді не будити тебе.
Він не будив. Прекрасно піклується про гостей.
-Щодо Саммер Френсіс… -Так.
Спершу мені треба тобі щось сказати.
Добре.
Я сказав Еббі, що джерело – ти.
Ми б не змогли нічого надрукувати так, щоб вона не знала.
Ти тут достатньо давно працюєш, щоб це розуміти.
Вона розсердилася?
Уже заспокоїлася, та в неї є питання.
-Добре. -Наприклад… чому ми не пишемо про тебе?
Напад на тебе, твоє одужання,
як ти знайшла всіх інших жінок…
-Про таке ми не домовлялися. -Залишся анонімною.
Ніякої особистої інформації.
Ми підісрали поліції справу. Вони зіллють моє ім'я.
-І що тоді? -Тоді візьмеш на себе відповідальність.
Візьмеш. Розкажеш їм, крізь що пройшла.
І щораз, як тебе про щось питатимуть,
нагадуватимеш про вбитих жінок, яких ніхто не помітив.
Я не можу.
Слухай, якщо хочеш, щоб усе вдалося, ти мусиш говорити від імені цих жінок.
Ти бачив мій записник.
Коли я сьогодні прокинулася в тебе, то не знала, чи просто переночувала,
чи живу там уже п'ять років.
Краще нікому мене не слухати.
Ясно.
Добре, я…
Спробую побудувати історію навколо інших.
Хіба їх недостатньо?
Я напишу, але стаття нікого не зачепить.
Це я тобі обіцяю.
Слухай, Кірбі. Інші жінки – це трупи.
Коли пишеш про мертвих, то пишеш водою.
Щойно відкладеш аркуш, написане висихає,
і дуже скоро не лишається нічого. Нічого, що люди пам'ятатимуть.
Але ти й досі тут,
і тебе ніхто не зможе забути.
Ось що я хотів для статті.
ЛЮБЛЮ, М.
ПЛАН… АДЛЕРА
27 КВІТНЯ – 21 ВЕРЕСНЯ ЗІТКНЕННЯ ГАЛАКТИК
ПЛАНЕТАРІЙ АДЛЕРА
Даруйте.
Показ уже почався.
То нічого. Здається, я знайшла ключ звідси.
Це від шафки когось із працівників. У вас і сам ключ є?
Ви записуєте, кому їх видаєте?
Тридцять восьма тут.
Якщо ключ у вас, я їй передам.
Вона ще тут працює?
Пульсар – це компактна зоря з магнітним полем, яка обертається.
Вона випромінює електромагнітні хвилі
з магнітних полюсів.
Коли пульсар утворюється, він більший за Сонце,
а виростає до таких розмірів, що не витримує власної ваги.
Він гине в потужному вибуху,
та коли спалах нарешті згасає,
пульсар не зникає.
Від нього лишається мала часточка.
Ці зорі виживають після смерті.
Вони й далі випромінюють світло.
У них усе ще є гравітаційне поле.
Вони й досі з нами.
Ден. Ти ще тут?
Тут.
Намагаюся на сьогодні завершити справи, Маркусе.
Що…
Усе нормально?
Коли я вперше для тебе знімав, твій настрій мене підкупив.
Анархія веде до правди, чи що ти таке робиш.
Еббі добра. Дала тобі місце, коли ніхто інший не хотів.
Ти всіх розчаровуєш в ім'я чогось більшого,
от тільки більшого ніколи нема.
Ти лише підводиш інших людей.
Я не хочу, щоб серед цих людей була й моя дружина.
Добре, Маркусе. Буде, як скажеш.
Вітаю.
Я прийшла лише під кінець, але було цікаво.
Приходьте на тому тижні. Буде ця ж програма.
Добре.
Вибачте. Перепрошую.
Я знайшла ключа.
І жінка на вході сказала, що він від вашої шафки.
Так.
Це мій. Загубила тиждень тому.
-Нащо ви його сфотографували? -Він ваш?
Я заплатила 15 баксів за дублікат. Так, мій.
А ви знаєте, хто користувався шафкою до вас?
Ніхто. Шафки для працівників поставили лише цього року.
Можете його просто викинути. Замок усе одно поміняли.
Ви не знайомі з Саммер Френсіс?
А що? Вона вкрала мій ключ?
А з Джулією Мадріґал?
-Ні. -А з Марґо Зелл? Шерон Лідз?
А я повинна їх знати?
З вами все добре?
Просто подивіться, будь ласка.
Точно переконайтеся, що він ваш.
Що це значить? Де ви його знайшли?
Ви не могли загубити його тиждень тому. Це знімок 1972 року.
Навряд чи я вам чимось допоможу.
Гей, зажди.
О боже.
Ох.
Чорт!
-Прокляття. -Не поспішай.
-Чекай. Помалу, помалу. -От чорт.
-Ти живий? -Я в нормі.
-Так? -Я в нормі.
-Не спіши. Помалу, помалу. -Я в нормі. Я в нормі.
Ой. Схоже, ти добряче забився.
-Так. -Ти в порядку?
-Так. -Так?
Так, усе добре.
Містер «Дейлі Ньюз».
Так, це я.
Тобі не завадить допомога. Куди їдеш?
Додому.
Додому?
Тобто туди.
Поїдеш зі мною?
Я думав, ти живеш біля Джулії.
У Беверлі мене чекає дівчина.
-А тебе? Хтось чекає? -Ні, ні. Не сьогодні.
Прикро.
Що ти таке святкував?
Дописав статтю?
Це не так просто.
Авжеж. Так-так.
Але, ну, ти…
знайшов убивцю Джулії?
Ти ж казав, що її вбив не той, кого арештували…
Ми все ще збираємо факти.
І що ти про нього дізнався?
А тобі що до того?
Він убив жінку за чотири квартали від мого дому.
Ну, ти ніби можеш постояти за себе.
Та чого ти? У мене дитина.
Я й так переживаю за сина.
А тут ще й це…
І хто приглядає за твоїм сином?
Сьогодні він з моєю колишньою.
Самого я його ніколи не лишаю.
То що, він з мого району? І досі там живе?
Твій син – не його тип.
О, а в нього є тип?
Тобто була не лише Джулія?
Їх більше однієї?
Це тобі коп розповів?
Та що вони взагалі знають?
Чого ж ти такий упевнений?
Вона сказала, що він той самий.
То ось звідки ти все дізнався?
На станцію прибуває потяг червоної лінії.
То що…
Якась із жінок вижила?
-Це мій потяг. -Так.
Гей, стій.
Спокійно. Спокійно.
Обережно, двері зачиняються.
Наступна станція…
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька