Čau.
BĀRS KOKI
Lūdzu, sakiet, ka te ir manas atslēgas.
Traukā.
Es neredzu.
Tur ir. Es tās paņēmu.
Ir gan.
Bet nav visas.
Nezinu. Vairāk tev nebija.
- Fredij! - Es pauzi nelikšu.
Atver durvis!
Šitos štruntus tu drīksti ēst tikai brīvdienās.
- Nekā cita nav. - Nav taisnība.
Nāc, ejam!
- Uz skolu? - Vai tev ir jāiet uz skolu?
Jā, ir jāiet. Es eju uz darbu, tu - uz skolu.
Tāda ir kārtība.
Bet tu nebiji darbā.
Es biju gan.
- Es tev no turienes zvanīju. - Nē.
Labi.
Labi, Fredij, varbūt nezvanīju. Es nezinu.
Bet tev tik un tā ir jāiet uz skolu. Lūdzu.
Ejam uz skolu!
Es tevi aizvedīšu.
Ei!
To mašīnā atstāji tu?
Tā nav mana.
Jā, labi. Es dzirdēju.
Pag, vajag pusdienas.
Es kaut ko uztaisīšu. Ko tu gribi?
PĒC LORĒNAS BJŪKESAS ROMĀNA MOTĪVIEM
BAZNĪCĀ ATRASTS LĪĶIS
NĀVĒS SASKATĪTA LĪDZĪBA
PAZUDUSĪ SIEVIETE ATRASTA MIRUSI
- TANJA ČOLKA
PORTIDŽPĀRKĀ SADURTA SIEVIETE
SADURŠANA
PAR NĀVĒJOŠU UZBRUKUMU AR NAZI MEKLĒ NEZINĀMU VĪRIETI
Varbūt esi pārbaudījusi štata senatoru intervijas?
Reģionālais birojs lūdza, lai nepublicējam,
kamēr Springfīlda nav apstiprinājusi.
Jā. Tik ilgi gaidīt es nevaru.
Protams.
Te būs.
Kā iet ar Madrigalas tēmu?
Meklēju citus iespējamos upurus.
Skatos neatrisinātās slepkavības, sieviešu sūdzības par izsekošanu.
Es meklētu plaši. Atmestu bandu noziegumus…
Sadzīves konfliktus. Jā, pagaidām man ir 136 raksti.
Cik gadus tu pie mums strādā?
Oktobrī būs trīs.
Tu strādā labi.
Bet Denam tevi tur nevajadzēja iesaistīt.
Es biju tā, kas izcēla gaismā mūsu sākotnējo rakstu
par Madrigalas pazušanu.
- Kas interesējās? - Es pati.
Kad iesaistījās Dens, es lielāko daļu jau biju izpētījusi.
Viņš ir skaidrā?
Tu te neesi pirmo dienu. Zini, ka viņš bija bezalgas atvaļinājumā.
Tu izmantoji izdevību. Tas nav nekas slikts.
Es ar Denu iepazinos The Observer.
Šurp viņu atvedu es.
Bet viņa vecajam kabinetam man nācās pielikt atslēgu - no ārpuses.
Kad viņš norāvās, tur viņu turēt bija visdrošāk.
Vienalga… Vienalga…
Jebko, kas viņu identificētu.
Visas - sievietes. Noslepkavotas.
Par daudz. Atsijā atrisinātās lietas, pašnāvības!
Nezinu. Lai ir mazāk.
To es jau izdarīju. Tās ir visas lietas 25 gadu garumā.
Ei, tu klausies?
Hallo? Jā, kāds tev visu aiznesīs.
Labi. Paldies.
Re! Džoena Selersa, 1982. gads.
- Hamiltona parks, sadurta. - Kērbij!
- Endžela Stīvensa, 1976. gads. - Tā. Tās ir anotācijas.
Tur ir vārdi, biogrāfija. Nekā cita tur daudz nav.
Tāpēc es nevienu nevaru atmest.
Bez policijas datiem es vairs neko nevaru izdarīt.
Labi. Atstāj man.
Mums ir kasete. Varu izmantot to.
Kaseti nevar izmantot. Tu to nozagi.
Policijai tas nepatiks.
Labi.
Pieņemsim, ka tu viņus pierunāsi.
Tu aiziesi un viņiem pateiksi, ka pazīsti balsi.
Ko viņi varēs iesākt?
Tas nav ticams apliecinājums,
un tevi kā avotu viņi jau tāpat uzskata par neuzticamu.
Tad raksts tev būs jāraksta pēc šiem.
Cik no šīm lietām nav atrisinātas?
Kāpēc tu ņēmi bezalgas atvaļinājumu?
Gribēju būt kopā ar savu puiku.
Tu netaisies to pārbaudīt?
- Tu man tici? - Kāpēc lai neticētu?
Nezinu.
Tu jau esi dzirdējusi ko citu, citādi man nevaicātu.
Ja negribēsi stāstīt, tu nestāstīsi.
Ko esi dzirdējusi?
Nav svarīgi.
- Nedari tā. Tu man vaicāji. - Tu neatbildēji.
Vai par mani interesējas Ebija? Tur tas suns aprakts?
Jā, bet ne jau tāpēc es gribēju zināt.
Kāpēc tad?
Es tev esmu atbildējusi uz visiem jautājumiem. Domāju, ka tu darīsi tāpat.
Lai ko tev Ebija būtu teikusi, es tāds neesmu.
Leitnants Heivorts atsūtīja jūsu pieprasījumu.
Ar ko tad viņu piekukuļojāt?
Rakstīšu viņa portretrakstu.
Lai viņam ir, ko piespraust pie ledusskapja.
Ar to pietiek tikai tam, lai apskatītu rezerves kopijas.
- Man vairāk arī nevajag. Paldies. - Labi.
Mis, tur neko nedrīkst aiztikt.
Kas tajās ir iekšā?
Te glabājas neatrisinātās lietas. Pieci gadi un senākas.
Fiziskie pierādījumi nonāk mucās.
Bet DD5 veidlapas man ir tur.
Nāciet! Esmu jums iekārtojis vietu.
Iešu sameklēt pārējo.
Paldies, Šel.
Ņem! Sāc ar šiem! Vārdi, ziņojumu numuri…
Meklē visu, ko var atsijāt.
MERILINA HORTONA, 1979, RODŽERSPĀRKA
NOLAUPĪŠANAS UPURIS
Nožēlojami!
Še, skaties!
Līsa? Kas viņa ir?
Paskaties! Tā taču esmu es, kretīn!
Atlieciet atpakaļ!
Tu taču zini, ka nevienu tas neinteresē.
Nu, te nav nekāds sūda Aidaho.
Es vienkārši nopirkšu tās citur.
Dariet tā.
Atvainojiet, ser.
Vai varat man izlīdzēt?
Ja iedošu jums 10 dolārus, jūs man to nopirksiet?
Pārdevējs ir īsts ķēms, un esmu aizmirsusi ID karti.
Vai tad viņš tev to neatdeva, Līsa?
Jūs gribat naudu vai ne?
Man nevajag.
Labi. Tad izdariet to tāpat.
Tās visas tev?
Jūs tas uztrauc?
Vienkārši paņem un ej!
- Viņš pārbaudīs somu. - Nē. Aizej tā, lai viņš tevi nepamana.
Pa sānu durvīm iziesi uz Ešlendas avēniju. Ej!
Viņš pamanīs, ka tur ieeju.
- Kad nometīs monētas - nepamanīs. - Kādas monētas?
Tagad vari iet.
Ei!
Viņiem te viss stāv neieslēgts.
Nu, tā parasti mantas uzglabā.
Nē. Es nedzeru.
- Kā jūs zinājāt par monētām? - Es par šo veikalu zinu visu.
Zinu visu par pārdevēju, par viņa pircējiem.
Bet tevi es ievēroju pirmoreiz.
Man jāiet. Mani gaida draugi.
Droši vien.
- Pa turieni? - Taisni uz turieni.
Ko jūs darāt?
Man jāiet prom pa turieni, citādi viņš zinās, ka biju te.
- Pareizi. - Jā.
Kur durvis? Es neredzu.
Man likās, ka jābūt. Laikam nav.
- Malā, vai saukšu pārdevēju. - Lai nāk.
Tavā somā ir viņa alus.
Vienkārši… ņemiet. Ņemiet!
Nē, es jau teicu, ka man tavu naudu nevajag.
Ko tad jūs gribat?
- Kāpēc man ļāvi tev sekot? - Es neko jums neļāvu…
Ļāvi gan. Citādi mēs te nebūtu.
Es nesaprotu.
Tu turpināji iet.
Negribēji, bet turpināji.
- Kur vēl es varēju iet? - Ne jau tieši tur, kur tev teicu.
Ko jūs no manis gribat?
Neko.
Tu zini, ka vajadzēja paiet…
daudziem gadiem, lai mēs te nonāktu?
Kāpēc lai es tev sekotu vēl tālāk?
Tu pat durvis nevari atrast.
Rebeka Paipere. Pārdozēšana.
Tev?
Andrea Džonsone.
Visticamāk, vainīgs bijušais draugs, bet lietu neierosināja.
Cik vēl palicis?
Kas ir?
Villija Roza.
Līķis atrasts Vobašas lejtecē aiz veikala Caulfield's.
Viss tāpat kā man.
Vēderā kaut kas atstāts?
Sanesas.
Patologanatoma ziņojumā jābūt saturam.
Atrasts tikai viens priekšmets:
zelta piespraude.
Tas noticis pirms vairāk nekā astoņiem gadiem. 84. gada martā.
Būs vēl.
VILLIJA ROZA, 1984, STRĪTERVILA
DEBORA GROENA, 1980
PAMELA JANGA, 1979
ĪVLINA KĀRLSONE, 1972
Kērbij!
Ketrina Mūra.
UP: KETRINA MŪRA
Margo Zella.
MARGO ZELLA, 1981
Den!
Kārena Polačeka.
KĀRENA POLAČEKA, 1974, TRAITEILORA
Atradu vēl vienu. Samera Frānsisa.
SAMERA FRĀNSISA, 1972, HAMBOLTPĀRKA
Tā, man jāpiezvana puikam, vai viņš ir mājās.
ADR: ZIEMEĻU AV. PLUDMALE
UP: ŠERONA LĪDSA UZBR: NEZINĀMS, PIEKAUŠANA
Fredijs, ja?
Jā, tu esi Dena Velaskesa dēls.
Mēs kopā strādājām The Observer. Es tevi tur bieži redzēju.
Nu, tu tolaik biji pavisam maziņš, tā ka…
Ā, jā. Sveiki.
Kā tētim iet?
- Droši vien normāli. - Ja? Kas tev tur ir?
Neredzu nekādus saldumus. Limonādi arī ne.
- Kur tad visi našķi? - To es pērku tētim.
Ā, viņš tev liek darīt melnos darbus? Jā.
Tas pēc Dena izklausās.
- Labi. - Jā. Uz redzīti.
Sen neesmu redzējis nevienu tēta rakstu. Viņš vēl strādā Sun-Times?
Viņam necik daudz neuztic.
Nezinu. Viņš strādā.
Pie kaut kā īpaša?
Jā, droši vien.
Kad viņš tā strādā, tad tikai pie nopietnām lietām.
Nopietnām? Pie kādām tas būtu?
Viņš nevienam nestāsta.
Kamēr nav pabeidzis.
Vai viņš ar tevi ir runājis par Džūliju? To mirušo meiteni.
Nē.
Brīnums, ka nav par viņu stāstījis.
Likās, ka jums ir tuvas attiecības.
Par miroņiem viņš ar mani nerunā.
Iedomājies, ko vēl viņš tev nestāsta.
Ņem!
Skaties, lai viņš tevi nenostrādina.
Jā. Atā.
Kērbij?
Tu nedrīksti te atrasties.
Kopš slimnīcas laikiem neko no tā nebiju redzējusi.
Labi, mums…
Mums vajadzētu mest mieru un turpināt rīt.
Es pabeidzu. Atradu vēl vienu sievieti.
Kopā ar Džūliju mēs esam astoņas.
Esi pārliecināta?
Visas tādas pašas kā es. Es tikai paliku dzīva.
Labi, nokopēsim dokumentus un iesim.
Man tiešām jābrauc mājās.
Labi.
Varam turpināt darbu tur?
Atstāsim nu to uz rītdienu.
Labi.
Viss kārtībā.
Es paņemšu uz mājām. Es jau sākšu.
Labi, mēs varam…
Jā, mēs varam strādāt pie manis. Labi.
Man tikai jāuztaisa Fredijam vakariņas.
Tev jāatliek atpakaļ.
BĀRS BEE HAPPY
Tos viņš atstāja manā vēderā.
Tie ir mani.
Tie ir pierādījums.
Būs arī tiesa.
Un labāk, lai tie ir tur.
Kad viņš būs notiesāts, dabūsi tos atpakaļ.
Ei! Mēs viņu atradīsim.
Labi.
Es nespēlēju.
Nemelo man, vecīt! Mana plauksta deg kā ugunī.
Es nespēlēju.
Jā, kā tad.
Ei!
Neesi nepieklājīgs.
Sasveicinies ar Kērbiju, manu kolēģi.
- Sveiki, Kērbij. - Sveiks, Fredij.
Tik karsts nemaz nav.
Labi, varam iekārtoties te.
Satiku vienu dīvainu vīru, tavu bijušo kolēģi. Viņš sūta sveicienus.
- Kurš tas bija? - Nezinu.
Vienmēr noskaidro vārdu, pieraksti. Tam jākļūst par paradumu, vecīt.
Tā. Man ir kafija, tēja.
Šķiet, arī kāds banāns. Alus.
Tēju, lūdzu.
Tev jāpiezvana Mārkusam?
Tev viņam jāpasaka, ka esi te, ne?
Jā.
Tā ir Fredija mamma?
Jā. Jā, tā ir Džīna.
Viņš vairāk līdzinās tev.
O, sliktas ziņas. Tēja ir beigusies.
- Alu dzersi? - Jā.
Paldies.
Fredijs ar mammu labi satiek?
Viņš viņu dievina, bet viņa ir atkarīgā - vēl bez visa cita.
Tātad viņa te nedzīvo?
Nē.
Viņai ir jāturas pa gabalu.
Tas ir tas, ko tu vēlies?
Es…
Kad esam kopā, tas nebeidzas ne ar ko labu.
Tāpēc mēs neesam kopā.
Telefons ir tur.
Piezvani vīram, labi? Tas ir svarīgi.
Labi.
Margo Zella, 27 gadi, 1981. gads.
Viņas līķis atrasts pie Leikfrontas termināļa.
Tur darbojas Dokeru arodbiedrība.
Līķa atradējam tur vēl vajadzētu būt sastopamam.
Varam viņus izprašņāt. Kas vēl?
Kārena Polačeka, 1974. gads. Liecinieku nav. Līķis atrasts katlu telpā.
Ģimenes viņai nav. Medmāsa. Tikai brālis.
Viņam tagad būs jau pāri 40. Vietējais?
Cita ziņojuma nav.
Ir kāda nesenāka lieta? Kas bija tā no 85. gada?
Nekustamo īpašumu māklere.
Viņa atrasta pie izgāztuves Fārsautsaidā.
Kas tev tas?
Tava adrese, Mārkusa vārds, viņa vecums, tava autobusa maršruts…
- Rakstu piezīmes - tāpat kā tu. - Nē, tās nav piezīmes.
Tās nav piezīmes.
Tās ir…
Tie ir elementāri fakti, kurus tu jau zini.
Esmu pieminēts arī es.
Ko?
Tev ir piefiksēta katra mūsu saruna? Kas…
Kas tas ir? Kāpēc tu to dari? Kam tas ir domāts?
Tas ir domāts man.
Kāpēc tev to vajag?
Kad es iznācu no slimnīcas, viss bija…
Viss bija citādi.
Man vajadzēja kaut ko, kas palīdz orientēties.
Un tu aizvien jūties apjukusi?
Nevar būt, ka tas tev palīdz.
Palīdz.
Par to, kas ar mani notika, es domāju visu laiku.
Tas man dod spēku.
Kā sauc nekustamo īpašumu mākleri?
Ena Lauere. 1985. gads.
Strādnieki, kas viņu atrada, ir norādīti.
Labi. Tātad visām bija līdzīgas brūces, visas apmēram viena vecuma.
- Liecinieku nav… - Un katrā no mums viņš kaut ko atstājis.
Enā reliģiska satura kartīti, Kārenā - pogu.
Džūlijā rādiju.
Ar to vajadzētu pietikt.
Rakstam ne. Vēl ne.
Šo policijas datu mums nedrīkstētu būt.
Detaļas būs jāpārbauda citā veidā -
ar radu vai liecinieku palīdzību, kas vēl ir dzīvi.
Protams, ar nesenākiem upuriem būs vieglāk, bet - ei…
Iesākumam te pietiek.
Rīt no rīta gribu par to informēt Ebiju.
Labi.
Ko viņš atstāja pie Sameras Frānsisas?
Nevaru saprast.
SIMTKĀJIS ATARI - AUTORTIESĪBAS 1982
Sveiks!
Sveika!
Kur tavs tētis?
Teica, ka viņam no paša rīta jāsatiek Ebija.
Nekas. Esmu redzējis briesmīgākas.
Es tev uzvārīju kafiju.
Es arī agrāk vārīju kafiju - savai mammai.
Viņa ļāva to iedzert arī man, kad atgriezāmies mājās.
Es dzeru, kad gribu.
Lūdzu.
- Senākā ir no 1972. gada. - Un brūces visām vienādas?
Nevienā lietā aizdomās turēto nav?
Neatrisinātajās nav.
Un kasetēs bija kas noderīgs?
To zināšu rīt.
Vajag policijas viedokli.
Šis attaisno viņu aizdomās turēto Madrigalas lietā.
Apsūdzību izvirzīs tikai nākamnedēļ.
Mums viņi jābrīdina, lai paspēj saglābt reputāciju.
Viņi man varētu palīdzēt uzmeklēt ģimenes locekļus.
Lielākā daļa te nemaz nav piefiksēti.
Ļoti daudz sieviešu.
Kā neviens to nepamanīja?
Kā nepamanījām mēs?
Jāizbrīvē vieta publikācijai. Varbūt rakstu sērijai svētdienās.
Kas ir tavs avots? Vajadzētu sākt ar viņu.
Nu, Den, kas viņa ir?
Kērbija.
- Tā sūda arhivāre? - Viņa grasījās kļūt par reportieri.
Tāpēc tu viņu vazā sev līdzi?
Kā tu pamanies visu salaist tik lielā grīstē?
Viņa uzrunāja mani Džūlijas Madrigalas lietā.
- Kad policija… - Kāpēc tevi?
- Vai te kaut kas nav tīrs, Den? - Ebij, nu beidz!
Tu ar viņu guli?
Viņa pie manis atnāca pēc tam, kad bija izsaukta uz policiju.
- Un viss, skaidrs? - Kad to taisījies izstāstīt man?
Viņa rakstā nebūs pieminēta.
Viņa dabūja ciest jau pagājušoreiz.
Viņai nācās nomainīt vārdu un tamlīdzīgi.
Šīs sievietes jau gadiem ilgi ir mirušas.
Jāraksta ir par izdzīvojušo, kura medī sērijslepkavu.
Zinu. Zinu.
Es nevaru viņu piespiest.
Sveiks.
Tās drēbes ir tev.
Esi pagulējusi?
Īsti ne. Madrigalas lietā vēl daudz kas bija jāizpēta.
Jā, es saņēmu tavu ziņu. Saņēmu.
Ko Dens tev lika darīt?
Braukt uz lietisko pierādījumu glabātavu pēc dokumentiem.
- Vai tu parasti tos nepasūti? - Jā, bet vajadzēja ļoti daudz.
- Dens tevi tā uzaicināja pievienoties? - Jā.
Vai Džerārds Matisens te strādāja, kad atnāci tu?
Džerijs? Jā, jā, jā. Tas ziemeļnieks.
Pirms pāris gadiem nomira no kuņģa vēža. Kāpēc prasi?
Viņa negatīvi varētu būt saglabājušies?
Nu, tas ir no 1972. gada. Kāds tam sakars ar Madrigalu?
Priekšvēsture.
Filmiņas būs noliktavā. Varu tās paņemt un aizsūtīt Denam.
Es varu apskatīties.
- Kāpēc? - Es zināšu, kuras viņš gribēs publicēt.
Tas bija pirms 20 gadiem. Kāda tur priekšvēsture?
Tas varētu būt tas pats cilvēks.
To visu jūs ar Denu atkodāt?
Ņem, parādi šo.
Kas viņa bija?
Holabird and Root celtniecības inženiere.
Tās visas ir pārāk tālu.
- Ko tu meklē? - Viņas tuvplānu.
Ak dievs!
Viņai ir tādas pašas brūces kā tev.
Viņai kaut kas ir blakus.
Kērbij, kas tas ir par stāstu?
Mums liekas, ka es nebiju vienīgā.
Bija vēl citas sievietes - viņa, Džūlija.
Tu ar Denu strādā pie tā?
Tāpēc tu kopš manas dzimšanas dienas esi tāda.
- Kāpēc tu man neteici? - Vēl nebiju pārliecināta.
Ko teica policija?
Nu, to neatklāja viņi. To atklāju es.
Kā zini, ka tev ir taisnība?
- Paskaties uz viņu! - Es redzu. Es to redzu.
Bet vai to jūs ar Denu darāt - rakājaties pa vecām lietām?
Nē, mēs publicēsim sensāciju.
Dens sensācijas nepublicē. Viņš dzenas tām pakaļ.
Bet līdz publicēšanai netiek.
Viss sabrūk, un pēc pāris nedēļām viņš nozūd.
Bet te nav runa par viņu.
Tur jau tā lieta. Kērbij, tu esi labā stāvoklī.
Mēs pie tā esam smagi strādājuši.
Šo sūdu dēļ tu atkal nonāksi sākumpunktā.
Denam ir vienalga. Viņš pārbrauks tev pāri.
Pārbrauks tev pāri, bet nekur netiks.
Man vajag, lai uztaisi šo.
LŪGUMS PIEŠĶIRT AIZBILDNIECĪBU
Tēt?
- Sveika. - Sveiks.
- Teicu Fredijam, lai ļauj tev izgulēties. - Viņš ļāva. Lielisks namatēvs.
- Es papētīju Sameru Frānsisu… - Jā. Man tev jāpastāsta kāda ideja.
Labi.
Es izstāstīju Ebijai, ka avots esi tu.
Ja viņa to nezinātu, neļautu publicēt. Noteikti ne.
Tu te strādā gana ilgi, lai to zinātu.
Viņa dusmojās?
Nomierinājās, bet viņai ir jautājumi.
- Labi. - Piemēram… kāpēc stāstā nav tevis?
Uzbrukums tev, tava atveseļošanās,
kā tu sadzini pēdas visām šīm sievietēm…
- Tā mēs nevienojāmies. - Tad paliec anonīma!
Detaļas par tevi es neatklāšu.
Mēs sačakarējām policijai lietu. Viņi manu vārdu nopludinās.
- Ko tad? - Tad tu stāsies viņiem pretī.
Tu viņiem izstāstīsi, ko piedzīvoji.
Un ikreiz, kad kāds uzdos jautājumu,
tu atgādināsi par noslepkavotajām sievietēm, ko viņi ignorēja.
Es nevaru.
Klau, ja gribi, lai raksts aiziet, tev ir jāiestājas par šīm sievietēm.
Tu redzēji manas piezīmes.
Kad šorīt pamodos tavā mājā, es nesapratu, vai esmu pārlaidusi nakti
vai pavadījusi tur piecus gadus.
Manī nevienam nevajadzētu klausīties.
Labi.
Labi, es…
Es varu mēģināt uzrakstīt par pārējām septiņām.
Ar to nepietiek?
Es uzrakstīšu, bet cilvēkiem tas nepaliks atmiņā.
To es tev galvoju.
Klausies, Kērbij! Tās pārējās sievietes ir līķi.
Kad raksti par mirušajiem, tu raksti gluži kā ar ūdeni.
Tiklīdz esi uzrakstījis, rakstītais sāk gaist,
un drīz vien nekā vairs nav. Nav nekā, ko kāds varētu atcerēties.
Bet tu vēl aizvien esi te,
un tevi neviens nevarētu aizmirst.
Ar šo stāstu es gribēju panākt tieši to.
MĪLU M
ADLERA PLAN
27. APRĪLIS - 21. SEPTEMBRIS GALAKTIKU SADURSMES
ADLERA PLANETĀRIJS
Atvainojiet!
Jā, pasākums jau ir sācies.
Tas nekas. Es laikam esmu atradusi kādu šejienes atslēgu.
Tā ir no darbinieku skapīša. Jums ir arī pati atslēga?
Jūs reģistrējat, kam atslēgas tiek piešķirtas?
38. ir reģistrēta.
Ja jums tā atslēga ir, es viņai to atdošu.
Viņa te vēl strādā?
Pulsāri ir rotējošas neitronu zvaigznes ar intensīvu magnētisko lauku,
kas izstaro elektromagnētiskā starojuma kūļus
no magnētiskajiem poliem.
Sākumā pulsāri ir lielāki par Sauli
un izaug tik lieli, ka sabrūk.
Milzīgā sprādzienā tie iet bojā,
taču, kad pulsārs beidzot izdeg,
tas nav izzudis.
Maza daļiņa ir palikusi.
Šīs zvaigznes pārdzīvo pašas savu nāvi.
Tās vēl aizvien izstaro gaismu.
Tām aizvien ir gravitācijas lauks.
Tās aizvien ir starp mums.
Sveiks, Den. Tu vēl te?
Sveiks.
Vienkārši mēģinu pabeigt dienas darbus, Mārkus.
Kas…
Vai viss kārtībā?
Kad pirmoreiz tev fotografēju, es noticēju tevis radītajam tēlam.
Anarhija noved pie patiesības, vai kas nu tas ir.
Ebija ir labsirdīga. Viņa paņēma tevi darbā, kad citi neņēma.
Cēlu mērķu dēļ tu cilvēkus pievil,
taču cēlos mērķus tu nesasniedz.
Tu tikai pievil cilvēkus.
Nepadari manu sievu par vienu no viņiem!
Labi, Mārkus. Sarunāts.
Ei!
Es redzēju tikai beigas, bet bija lieliski.
Atnāciet nākamnedēļ. Mēs rādīsim to pašu.
Labi.
Piedodiet! Atvainojiet!
Es atradu atslēgas.
Un sieviete vestibilā teica, ka tās esot no jūsu skapīša.
Jā.
Jā, tās ir manas. Pazaudēju pagājušonedēļ.
- Kāpēc jūs tās fotografējāt? - Tās ir jūsu?
Es samaksāju 15 $ par jaunām, tāpēc zinu.
Vai zināt, kam tas skapītis piederēja pirms jums?
Nevienam. Skapīši darbiniekiem parādījās tikai šogad.
Klau, metiet tās laukā. Man jau nomainīja slēdzeni.
Jūs pazīstat Sameru Frānsisu?
Kāpēc prasāt? Viņa nozaga manas atslēgas?
Varbūt Džūliju Madrigalu?
- Nē. - Tad varbūt Margo Zellu? Šeronu Līdsu?
Man tie cilvēki būtu jāpazīst?
Ei, jums viss kārtībā?
Vai jūs, lūdzu, apskatīsieties?
Lai būtu droša, ka tās tiešām ir jūsu.
Kas notiek? Kur jūs tās dabūjāt?
Jūs nevarējāt tās pazaudēt pagājušonedēļ. Bilde ir no 1972. gada.
Es laikam jums vairāk nevarēšu palīdzēt.
Ei, pagaidiet!
Ak dievs!
Vai dieniņ!
Bļāviens!
- Velns! - Mierīgi.
- Pag! Lēnāk, lēnāk. - Bļāviens.
- Viss kārtībā? - Ir labi.
- Ja? - Ir labi.
- Mierīgi. Lēnām, lēnām. - Man viss ir labi. Viss labi.
Laikam esat pamatīgi sagriezies.
- Jā. - Viss kārtībā?
- Jā. - Ja?
Jā, viss labi.
Misters Daily News!
Jā.
Jums noderētu palīgs. Uz kuru pusi braucat?
Uz mājām.
Uz mājām?
Tas ir uz to pusi.
Brauksiet līdzi?
Man likās, ka dzīvojat Džūlijas rajonā.
Beverlijā mani gaida meiča.
- Un jūs? Jūs kāds gaida? - Nē, nē. Šovakar ne.
Žēl.
Nu, ko tad svinējāt?
Pabeidzāt rakstu?
Tā tas nenotiek.
Jā. Jā, jā.
Bet, nu, vai jūs…
uzzinājāt, kurš nogalināja Džūliju?
Teicāt, ka ne jau tas, kuru arestēja. Tātad…
Mēs vēl aizvien apkopojam materiālus.
Un ko jūs par viņu zināt?
Kāpēc jūs tas interesē?
Nu, ziniet, viņš četrus kvartālus no manām mājām nogalināja sievieti.
Izskatās, ka jūs mākat sevi aizstāvēt.
Beidziet! Man mājās ir bērns.
Es jau tāpat par dēlu uztraucos.
Tagad klāt vēl šis notikums, un tas jau…
Kas jūsu bērnu pieskata?
Šovakar viņš ir pie manas bijušās.
Vienu es viņu nekad neatstāju.
Nu, tas vīrietis ir no mana rajona? Vēl brīvībā?
Jūsu dēls nav viņa tips.
Viņam ir savs tips?
Tātad Džūlija nebija vienīgā?
Ir vairāk nekā viena?
Vai to jums pateica policists?
Ko tad policija var zināt?
Nu tad kā varat būt tik pārliecināts?
Viņa teica, ka tas ir bijis tas pats.
Vai tā jūs tiekat pie informācijas?
Stacijai tuvojas sarkanās līnijas metro.
Vai…
Vai kāda ir palikusi dzīva?
- Tas ir mans metro. - Jā.
Prātīgi! Prātīgi.
Atkāpieties! Durvis aizveras.
Nākamā pietura…
Tulkojis Imants Pakalnietis