Гей, ти по вуха в лайні.
Гаррі Барнс почув, що ти стукач.
Сказав, що прийде по тебе.
Нед, я не стукач.
Я нічого не сказав Найтінґейлу.
А вони думають, що сказав.
Візьми.
Я за все життя нікого не зарізав. І тепер не збираюся.
Твої чортові книжки тут не допоможуть.
Тому бери вже.
Барнс, диви.
День добрий, Барнс. Як воно?
Слухай, я знаю, що ти чув,
але Найтінґейл тому й каже, що я стукач, бо я нічого не кажу.
Хіба я стояв би тут, якби...
О. Так. -Так.
Я тебе вб'ю, стукач чортів.
Гей!
Ні, гей!
Ану відійшли нахрін.
Це брехня. Підстава від Найтінґейла.
Я не стукач. Скажи.
Скажи! -Ти не стукач.
Їм скажи!
Він не стукач.
З цим розібралися. Так?
ШАНТАРАМ
Думаю, треба повернутися. Дізнатися, що за чортівня коїться.
Якась недобра. Тому поки ми не знаємо, тобі треба сховатися.
Пообіцяй, що нікуди не виходитимеш.
Та добре, добре.
Але зроби мені послугу. Зв'яжися з Абдуллою. Щоб зустрівся тут з нами.
З таким ґундою все стане тільки гірше. Він нам не потрібний.
Може, саме він нам і потрібний. -Добре.
Знайди його.
Усе пішло не так:
Кавіта, Карла.
Старе почуття безпорадності.
Зі мною таке вже було: моя доля була в чужих руках,
і це було нестерпно.
Удома не ночувала, та сама сукня... Це добрий знак.
Я чекаю подробиць.
Аж так добре було?
Я придумала, як Лін зможе лишитися.
І чому ж ти не радієш?
Бо мені доведеться поїхати.
Я запропонувала Кавіті матеріал про Жу, «Палац»,
Валіда й Саґар-Вада. Усе, що знаю.
Ну, або одну з версій.
Лін заслуговує лишитися тут більше, ніж я.
Хай хоч один з нас отримає бажане.
Ти ще хочеш звідси поїхати? Зі мною?
Поки тебе не було, приходив Модена.
Якщо дістанеш нам нові паспорти, поїдемо всі разом.
Ти зможеш розказати Кавіті про Жу та «Палац»?
Я їй пообіцяла таку інформацію, що без цього можу не обійтися.
Якщо так цій божевільній суці буде гірше, а тобі краще – чом би й ні?
Якщо пообіцяєш, що ми поїдемо до того, як вийде стаття.
Ми й повинні.
А Ліну ти скажеш, що робиш? -Ні.
А Хадеру?
І йому не скажу.
Я можу їм обом дати бажане, але тільки якщо вони не знатимуть.
Це так у твоєму стилі.
Тобі нарешті хтось сподобався, а ти підриваєш цілий світ,
щоб ви не могли бути разом.
Лін, це я.
Заходь.
Розказуй, Дідьє.
Чоловік, який тебе шукає, – нігерієць Рагім.
Він вважає, що ти якось його обдурив,
і хоче вбити тебе й забрати свої гроші.
Та я навіть ніхріна не чув про нього.
Він купує «коричневий цукор» у Мауріціо Белькане.
Мауріціо?
І що, він мене підставив? -Так.
От же брехливе падло.
Я його прикінчу.
Може, я сходжу й усе йому поясню? Він зрозуміє, що шукає не того.
Якщо Рагім купує героїн на території Хадера, я з цим розберуся.
Йому потрібен я. -І я кажу, що все владнаю.
Якщо Рагім хоче мене вбити, я сам розберуся.
Знайдемо їх разом.
Я тут насамперед як твій брат. Результат буде той самий.
Тобі жити набридло? -Тихо. Тихо.
Друже, треба стукати.
Значить, тобі не цікаво, де зупинився цей небезпечний тип Рагім,
який переслідує Ліна?
Добре, тоді я пішов.
Прабу, кажи вже, де він.
Кажи, де він.
У готелі біля Колаби, з ним ще двоє. Великі, страшні чоловіки.
Що ж, ходімо.
Стій... Стій.
Ти вже достатньо зробив. -Ви знаєте когось у тому готелі?
Чи хоча б у якому номері Рагім?
Ні, так? З моїми контактами ми заскочимо його зненацька.
Сам собі риє могилу.
Лін, секунду.
Візьми.
Я поклявся, що більше ніколи цим не користуватимуся.
Вітаємо в міжнародному аеропорту Бомбея.
Покажіть паспорт і візу на митному контролі.
Наступний.
Мета поїздки?
Детектив Найтінґейл, федеральна поліція Австралії.
Приїхав по роботі. Буду тут не довше тижня.
До речі, хтось із ваших мав мене зустріти,
щоб я пройшов без оцього.
Ви відмітили, що пробудете тут три–шість місяців,
метою поїздки зазначили туризм, а не роботу.
Треба заповнити нову форму.
Слухай, друже.
Я поліціянт, як і ти.
Ні-ні. Не тут, сер.
Ви повинні правильно заповнити форму, повернутися в чергу й знов її подати.
Та хрін там.
Де твій старший?
Сер, начальник тут я.
Люди чекають, а ви їм заважаєте.
Даруйте.
Лін, Абдулла, мій друг Могіт.
Я пообіцяв, що ми дамо йому чайові, без яких він через нас залишиться.
Добре.
Потримай.
Добре. Я готовий.
У мене більше нема.
Друже, ти не мусиш тут бути.
Обслуга номерів.
Ми нічого не замовляли. Забирайся геть.
Сер, у мене повідомлення від Дідьє Леві. Щось про Ліна Форда.
Ви хто такі?
Зачини двері, швидше!
Кажуть, ти мене шукаєш.
Ти Лін Форд? Ти вкрав мої гроші!
Я нічого не знаю про твої гроші!
Мауріціо Белькане взяв у мене завдаток і не приніс товар.
Сказав, що ти забрав гроші. -Невже? Він довбане брехло.
Повір мені: Лін тут непричетний.
Бо якби він продавав у Колабі героїн, мені б доручили його вбити.
Ім'я Абдель Хадер Хан тобі щось каже?
Я його людина.
Дозволь мені повернутись живим у Нігерію,
і я скажу тобі точне місцеперебування Мауріціо.
Можеш лишити гроші собі, а мене більше не побачиш. Клянуся.
Мені треба дізнатися, де Мауріціо.
Мауріціо нам збрехав.
Наша проблема – не Лін Форд.
Зараз він прийде до тебе – віддай йому Мауріціо живим.
Але спершу дізнайся в нього, де гроші.
Зламай його. Зрозумів?
Так, бос.
Тобі срака, малий.
Він вас чекатиме.
Гей.
Приїдуть мої люди, розберуться з ними, потім підемо по Мауріціо.
З тим брехливим гівнюком мені допомога не потрібна.
Він прив'язаний до стільця.
Лін! Поїхали зі мною в Саґар-Вада.
Цей розбій – це не ти, Лін.
Слухай, ці люди, оце все – це я розумію. Ти мусив прийти.
Але тепер ще й за Мауріціо ганятися. Нащо ця помста?
Ти не вмер. Це хороший кінець. Хай це й буде кінець.
Це не тебе він намагався вбити.
Таким людям не можна давати зробити це ще раз.
Послухай мене. Не Абдуллу, не голос у своїй голові.
Повір мені, друже.
Поїхали зі мною додому.
Треба було послухатись,
але назовні вирвалися роки злості,
увесь в'язничний гнів, який я поховав у неглибокій могилі.
Чиста лють від того, що мене знову підставили.
Що моїм життям і смертю керувала брехня іншої людини.
Це ніколи не скінчиться, пес.
Ніхріна собі.
Оце тобі дісталося.
Хтось сказав, що ти втратив майже літр крові.
Це ти ще його не бачив.
Його треба було вбити, коли була можливість, друже.
Тепер вони не перестануть на тебе кидатися, Дейле.
Ніколи.
Я не знаю!
Де гроші?
Ні, це тобі срака. Тобі.
Покажіть паспорт і візу на митному контролі.
Вітаємо в Індії, містере Найтінґейл.
Детектив Найтінґейл?
НАЙТІНҐЕЙЛ
Я Чаван Шарма, ваш координатор з поліції Бомбея. Я...
Чому ти не допоміг, коли той козел виїдав мені мозок?
Детективе, вам подобається, коли вам кажуть, як робити вашу роботу?
І мені не подобається. Думаю, йому теж.
Ну, головне, щоб усі були задоволені.
Прошу. На вулиці чекає машина.
Я відвезу вас у відділок, і ми зможемо почати офі...
Ні. Спершу – до цього Нішанта Патела з «Національних новин Бомбея».
Я й так змарнував багато часу. Дякую.
Валід дав мене Руджулу як хабар за право на територію Саґар-Вада.
Мадам Жу сказала, щоб я робила все, що вони захочуть.
У тебе був секс з Руджулом?
А Валід дивився.
Я чула все, про що вони розмовляли.
І Руджул пішов на угоду?
Ні. Руджул сказав Валіду, що його не можна купити.
Але після того, як порозважався.
Валід розсердився.
Тому Руджула й знайшли мертвим.
А мадам Жу знала, що коїться?
У «Палаці» не буває того, про що вона не знає.
І ти згодна все це повторити під запис?
Авжеж.
Я розповім тобі все,
якщо пообіцяєш не публікувати статтю, поки я не поїду з міста.
Заступник Руджула, Акаш Пандей, отримав його посаду.
І якщо вірити записам на плівці,
він узяв гроші Валіда й пішов на угоду, від якої відмовився Руджул?
Ти ж сама чула.
А що це за дівчина?
Суніта, проститутка з Каматіпури.
Корупція у владі, шльондри, гангстери й бордель, яким керує іноземка.
Що ще потрібно, Кавіто?
Звідки в тебе цей компромат?
Це я його зібрала.
Валід хотів підстрахуватися на випадок, якщо Пандей передумає.
Якщо він не отримає, що хоче, то викриє Пандея.
І тепер ти зраджуєш Валіда Ша?
Так.
І я повинна повірити, що ти ризикуєш життям заради Ліна?
Тобі не байдуже, чому я це роблю?
Ти повинна дати слово. Ми домовилися?
Дівчина повинна підтвердити, що на записі її голос.
Зможеш її привезти до мене? -Так.
Добре.
«Палац». Розказуй усе.
ЛІЗА КАРТЕР ІЛЛІНОЙС, США
ІСПАНІЯ ПАСПОРТ
Викликаємо поліцію.
КАФЕ «У РЕЙНАЛДО»
Ніхто не дзвонив? Не лишав повідомлень, нічого?
Ні. Для вас нічого.
Привіт, Лізо.
Боляче дивитись. Ай. -Пусте.
Що в тебе з обличчям?
Багато роботи в офісі.
Я маю, чим зайнятися, замість того, щоб возити тебе по місту.
Тоді дякую тобі, що приїхав.
Хадербай наполіг. Останнім часом він переживає, щоб ти була щаслива.
Це гроші?
Два лакхи.
Вона їх заслужила.
Справжній скарб для шльондри з Каматіпури.
Чому для тебе так важливо, що буде з цією жінкою?
Таке міг спитати лише чоловік.
Я дала Суніті обіцянку.
Іноді все, що в тебе лишається – це зробити обіцяне.
Карло, що з тобою коїться?
Саґар-Вада буде наша. Хадер задоволений, ти розбагатієш.
Ти повинна бути щаслива.
І буду, якщо зробиш мені послугу.
Мені потрібні паспорти й візи на виїзд для Лізи й Модени.
Тут фотографії й усе необхідне.
Зможеш одразу передати на паперову фабрику?
Що за поспіх? -Я не питала.
Зробиш, чи мені самій попросити Хадера?
«НАЦІОНАЛЬНІ НОВИНИ БОМБЕЯ»
Що аж таке термінове, що ти лишив мені чотири повідомлення на автовідповідачі?
Я збираю матеріал. Якийсь...
І що це за матеріал? Часом, не про мого втікача?
А ви хто?
Детектив Волтер Найтінґейл, федеральна поліція Австралії.
Приїхав, щоб забрати розумника додому.
Чаван мені з цим допомагає.
За що його розшукують?
Дейл Конті вчинив збройне пограбування й утік з в'язниці
Він поїхав.
Що? Поїхав? Куди поїхав?
Не знаю. Дізнався, що я пишу статтю, і, схоже, втік.
Надіюся, ви жартуєте. Що ви за журналістка така?
Не знаю. Може, така, як поліціянти, від яких тікають в'язні?
Вважаєте себе за розумну дівчинку?
Я громадянин Австралії при виконанні. І не мушу вислухувати...
Але я не австралійка, і тут не Австралія.
У цього ґора є юрисдикція дошкуляти громадянам Індії зі зв'язками?
Чи це поліційна акція проти свободи бомбейської преси?
Бо тоді, можливо, про це мені теж варто написати.
І я бачу, що ви не привели з собою поліціянта-жінку.
Ви не знаєте власних правил, сер?
Детективе Найтінґейл, ходімо. -Чекай, вона знає більше, ніж каже.
Ми повинні піти.
Вона бреше.
Про що ти думав, коли відправив факс, нічого мені не сказавши?
Ти мала б мені дякувати.
Твій ангел з нетрів пограбував банк і втік з в'язниці.
Це прекрасний сюжет. Ти була права.
Надіюся, ти не все мені зіпсував.
Я геть заплутався.
У мене є кращий матеріал.
Кращий за цей? Ще вчора ти з ним так носилася,
хоч і майже здалася, а я тобі його повернув.
Так, набагато. Але Лін Форд повинен бути в безпеці, щоб матеріал вийшов.
Я здійснила обмін.
Про що ти?
Проститутки-іноземки, убивство, корупція у владі
і масштабна земельна оборудка, організована Валідом Ша.
У мене є джерела, фотографії та аудіозаписи.
Але якщо хочеш цей матеріал, статтю про Ліна публікувати не можна.
Карло.
Карло, ти вдома?
Лін.
Навіть краще.
Я сподівався, що Карла знає, де ти.
Чому ти мене шукаєш?
Ну, тут така справа.
Мауріціо обікрав нігерійських бандитів, а мене зробив винним.
Я так розумію, що Модена теж у ділі.
А якщо він у ділі, значить, і ти.
Я нічого не знаю, Лін... -Не...
бреши.
Я не в гуморі, Лізо.
Розповідай.
Що ж, твоя правда.
Мауріціо обчистив Рагіма, а Модена вкрав гроші в Мауріціо.
Я про це не знала, а потім...
Мауріціо розпсихувався, прийшов і забрав наші паспорти.
Хоче, щоб ми віддали йому гроші.
Клянуся, це все, що я знаю, Лін.
Якби я знала, що Мауріціо...
Я б тобі сказала, Лін. Клянуся, сказала б.
Невже? Ти б мені сказала?
Слухай, Лізо, сьогодні тобі пощастило.
Мені потрібен Мауріціо.
Тому ти мені допоможеш,
а я поверну ваші паспорти.
І вам більше не доведеться через нього турбуватися.
Ні, я в це не втручатимуся, Лін.
Ми можемо дістати нові паспорти...
Сьогодні вже не зможете.
Сюди я прийшов шукати тебе в першу чергу.
Як скоро, по-твоєму, в ці двері зайде Мауріціо?
І що ти робитимеш тоді?
Це твоє гівно, Лізо.
Я його приберу за тебе, але ти теж повинна долучитися.
І ти згодна?
Вона не проти.
Лін, твій паспорт буде готовий завтра.
У Мауріціо є більші проблеми, ніж ти.
А решта: ситуація Лізи й Модени – тебе не стосується.
Відступися. -Не можу.
Чому?
Бо цей раз я гляну в очі паскуді, яка мене підставила.
Принаймні перш ніж я поїду з Бомбея, я отримаю бодай це.
Не розумію. Цей раз?
Тобі й не треба.
Лін, я тобі винний, але не так я хотів тобі відплатити.
Ти подзвониш чи ні?
Я подзвоню. Мауріціо отримає повідомлення від Лізи.
Дякую.
Це твоя кров?
І моя теж.
Де мої наркотики? Де гроші, які ти за них винний?
У мене їх нема.
Модена їх у мене вкрав.
Рагім мене трохи не вбив, я ледве втік, мусив убити його людину...
Тепер треба знайти Модену. Наші гроші в нього.
А що не дасть тобі втекти?
Утекти? З чим утекти?
У мене нічого нема, крім того, що на мені.
Ці гроші мені потрібні.
Приїхала Карла.
Якщо я не вийду через 30 хвилин, зайди й забери мене.
За яким хріном вона приїхала з ним?
У справах їхнього хазяїна.
Хочеш сказати, що Карла працює на Хадера Хана?
Ох, довбана сука.
Ти про що?
Ні. Ні про що. Це неважливо.
Пандей і не збирався покинути заради тебе сім'ю.
Але це не давало йому права покинути тебе.
Дарма я надіялася, що зі мною станеться щось добре.
За кого я себе вважала?
Яка ж я була дурна.
Суніто, ти повинна знати собі ціну.
Розумієш?
Пандей – боягуз і брехун.
Чому ти хочеш лишатися з ним?
А тобі яка різниця?
Ти отримала, що хотіла.
Я дала тобі обіцянку.
Значить, я можу звідси піти?
Я приїхала, щоб тебе забрати.
Можеш їхати, куди схочеш.
Якщо хочеш, можеш повернутись у Каматіпуру.
Або...
Я можу дати тобі стільки грошей, що вистачить на нове життя деінде.
І яка ціна?
Я хочу, щоб ти поговорила з моєю подругою, журналісткою,
про все, що сталося,
про те, як Пандей використав тебе й покинув.
Про все.
Для нього це буде дуже погано.
Тоді ми точно дізнаємося, хто для нього важливий.
Скільки?
Два лакхи.
Але ти повинна назавжди поїхати з Бомбея й не вертатися.
Бачу, ми владнали нашу справу.
Проведи нашу Суніту до машини. Хочу поговорити з Карлою наодинці.
З нею нічого не станеться. Даю слово.
А Хадер дав слово, що нічого не станеться зі мною, якщо я це зроблю.
Ти стоїш переді мною жива й здорова.
Нікому не кажи про нашу справу, і такою ти й залишишся.
І ти теж.
Це погроза?
Ні. Ні.
Якраз навпаки.
Прохання не забувати, у якій ми всі делікатній ситуації.
Тепер, Карло, ми зв'язані нашими секретами.
За ними простежать?
Так.
Алло.
Дідьє передав твоє повідомлення.
Я сказала Модені віддати тобі гроші.
Ми хочемо лише 20 штук і наші паспорти.
Це мене влаштовує.
Тільки пообіцяй, що не зашкодиш нам.
Забирай гроші – і між нами все.
Лізо, я цього не починав.
Це він почав. І я хочу, щоб ми всі це владнали.
Приходь у квартиру Модени о 22:00.
Він прийде.
Ти підеш зі мною.
Будь ласка, не змушуй мене.
Він повинен думати, що все добре.
Якщо тебе там не буде, він зрозуміє, що щось не так.
Чому це так тобі важливо?
Чому б тобі просто не повернутися до ігор у лікаря в сраних нетрях?
Вибач, Лізо. Але я не дам йому вийти сухим з води.
І що? Уб'єш його?
Він відчує, як це.
Де ми?
Там, де Суніта буде в безпеці. Їй допоможуть виїхати з міста.
Хто? -Просто друг.
Додому я повернуся сама.
Кавіто, це Суніта.
Заходьте.
Тут не ваша юрисдикція,
тому все, що ви робите, спершу схвалює моє начальство,
а потім ви це робите разом зі мною чи іншим поліціянтом.
Але ж ви схвалили мій запит на перевірку готелів?
На це піде багато часу.
Але перевірка йде? А що з цією дівчиною?
Можна ще її спробувати, через газету?
Ми не можемо змусити її щось казати.
Вона укриває втікача від правосуддя, друже. Перестань.
У вас нема доказів.
А ця газета любить усім дошкуляти.
Це ваш кабінет.
Прекрасно.
Чорт, як жарко.
Вам щось принести?
Чаю чи їжі? Ви ще не їли, як прилетіли.
Самосу? Наан? Овочевий френкі?
Ні, не хочу гострого лайна, яке ви тут їсте.
Принеси круто варених яєць.
Як скажете.
Лізо.
Лізо!
Щось утнете – перша куля тобі.
Себастьяне! Я тримаю її під прицілом.
Це правда. У нього револьвер.
Відійди й ввімкни світло.
Давай.
Ні! Лін, чекай! Чекай, гроші.
Гроші. Вона знає, де гроші. Зажди.
Та мені насрати на гроші!
Ти мене підставив.
Ні. Ні-ні-ні.
Цього ти для мене хотів?
Ні. Ні! -Цього ти для мене хотів?
І як тобі? Як тобі? -Пробач, Лін.
Коли знаєш, що помреш, і нічого не можеш зробити?
Я думав, що це ти!
Я думав, що ти здав мене Тагері.
Думав, що це ти хотів мене вбити! -Брехня!
Я не знав, що то Карла. -Заткнися, Мауріціо!
Що ти сказав? -Лін.
Заткнися нахрін!
Повтори.
Я облажався. Не вбивай мене. Добре?
Я не знав, що Карла працює на Хадербая. Розумієш?
Я думав, це ти розповів Абдуллі. Що це ти мене підставив.
Але то вона. То вона розповіла.
Ці суки... Ці суки мене підставили.
Прошу. Прошу.
Що це таке?
Як ви просили: круті яйця, журнали реєстрації з готелів.
І я повинен сам це все перевірити?
Так ви точно знатимете, що ми не пропустили
того, що не пропустив би такий підготовлений детектив, як ви.
Вони англійською? Чаване!
Де тебе чорт носить?
Що коїться?
Вони весь час були в тебе?
Ах ти паскуда.
Так, виходить, ми всі – брехуни.
Мені хтось скаже, що коїться?
Не треба. -Він...
Що таке?
Лін, кажи.
Пам'ятаєш, як ти сказала, що почула від когось...
що всі питання й більшість відповідей про життя
можна знайти в Шекспіра?
У той вечір, коли я познайомив тебе з Хадером Ханом.
Ти мені тоді збрехала
і брехала весь цей час.
Це все було сплановано від початку?
З моєю допомогою убити Руджула, отримати Саґар-Вада – усе.
Ви разом смикали за мої ниточки?
Таке було твоє завдання? Підтримувати мій інтерес, небайдужість?
Щоб я лишався там, де мусив бути, й виконував за нього всяку хрінь?
А коли ти доглядала мене, поки я був хворий?
Це була та сама лажа? Просто, щоб я лишався на гачку?
Тобі навіть тепер нема що сказати? -А що я можу сказати, щоб...
Скажи, що я помилився.
Я розповів тобі все... а ти мені не сказала нічого.
Ти взагалі мала до мене справжні почуття?
Так.
Але все одно мені брехала?
Так.
Мабуть, треба тобі подякувати.
Уперше я справді радий, що звалюю.
Ти не мусиш їхати. -Що?
Тобі більше не треба звідси їхати.
Усе, що ти сказав, – правда.
Але послухай мене. Якщо я й можу щось зробити, то це...
Я від тебе нічого не хочу.
Я більше ніколи не хочу тебе бачити.
НА ОСНОВІ РОМАНУ «ШАНТАРАМ» Ґ. Д. РОБЕРТСА
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька