Praėjo jau trys dienos, o jūs dar jo neradot.
Ačiū. Dėkui.
Tai, kad nesi čia laukiamas, nereiškia, kad galiu būt nemandagi.
Jis neateis.
Mano Deilas - sumanus vaikas.
Tik nesuprantu, kodėl jis pabėgo. Juk mano sūnus prisipažino kaltu.
Turbūt nusprendė, kad kalėjimas - ne jam.
Nieko stebėtino.
Kaskart, kai jį aplankydavau, jis būdavo sumuštas.
Tu turbūt nieko apie tai nežinai, tiesa?
Na, jis moka išvest žmones iš kantrybės.
Kodėl tu taip nekenti mano Deilo?
Aš užaugau Otvėjuje. Žinai, kur Otvėjus?
Taip.
Mano tėvas, jis...
Jis nebuvo labai protingas, manau.
Ir nebuvo stiprus.
Bet dirbo daugiau už kitus. Daugiau už visus.
Taip. Kasė anglį 30 metų.
Ir buvo nusprendęs, kad aš anglies tai jau nekasiu.
Ne.
Aš turėjau mokytis universitete, kaip ir tavo Deilas.
Pasiekti kažką gyvenime.
Jis mirė sulaukęs vos 50 metų,
kosėdamas juodom apnašom iš plaučių.
Jį nužudė sąžiningas darbas.
Man neteko mokytis universitete.
Todėl nekenčiu visų menkystų,
kurie galvoja, kad dirbti yra sunku.
Lengviau apiplėšinėti žmones, prekiauti narkotikais
ir dėti skersą ant viso pasaulio.
Kaip tavo Deilas.
Žinai, man plyšta širdis pagalvojus, kad daugiau niekada jo nepamatysiu.
Bet aš ištversiu,
jei tik jis galės gyventi
toli nuo tokių šunsnukių, kaip tu.
Tu jį būtinai pamatysi.
Ten pat, kur matei jį paskutinį kartą. Gali būt tuo tikra, bliamba.
Dr. Linai, aš negaliu.
Tu esi daktaras. Ne aš.
Joks aš ne daktaras. Ir niekada juo nebuvau.
Klausyk, dabar tu žinai tiek pat, kiek ir aš, Parvate.
Jis sako, kad niekada nematė tokios daktarės, kaip tu.
Tu būsi puikia Sagar Vados daktare,
žmonės plūs pas tave iš tolimiausių kampelių.
Bet kuris vyras būtų laimingas turėti tokią žmoną.
Nejuokauk. Čia rimtas reikalas.
Turi įgimtą talentą, Parvate. Tau puikiai sekasi.
Esu moteris. Žmonės manęs neklausys...
Jei norės pasveikti, turės klausyti.
O Prabhu ir Kasimas tau padės.
Norėčiau, kad neišvažiuotum.
Tu puikiai susidorosi. - Ne tik dėl to, kad esi daktaras.
Dabar teks gydyti mano sužeistą širdį.
Ji tave išdūrė. Ką pasakysi? - Taip.
Išdursiu tave. Ir tave.
Juokas, hai?
Pajuokavau.
Panašu, kad tavo Kadarbhajus savo pažadą ištesėjo.
Inšallah, netrukus turėsim savo vandentiekį.
Žinau, galvoji, kad apgavau tave.
Padarei tai, ką, manei, turi padaryti, ir žinau, kad padarei tai dėl mūsų.
Bet tu to nenorėjai.
Alkani žmonės negalvoja apie praeitį, Linai.
Atsisveikini su mumis?
Antraip kodėl mokytum Parvatę medicininių paslapčių?
Arba atiduotum savo produktus kaimynams?
Taip, atsisveikinu.
Klausyk, žinau, kad turėjau labiau tavęs klausyti, Kasimai.
Žinoma. Kaip ir visi čia, nes esu labai išmintingas.
O tu, pone Linai, esi didelė rakštis pičavadoj.
Ir vis viena pasiilgsiu tavęs.
Sakau tau, jo čia nebuvo.
Ir tu nieko nežinai?
Ar būčiau čia, jei žinočiau?
Na, jei jis nebuvo sugrįžęs, vadinasi, nepasiėmė paso.
Kur jis yra?
Žinau, bliamba, kad meluoji, Liza.
Pasitrauk. Traukis, pasakiau!
Neimk jų. Mauricijau. - Jų? Jų negaliu paimti?
Ne? - Mauricijau, atiduok.
Paklausyk manęs.
Galiu daryti, ką noriu, bliamba.
Aišku?
Esi protinga, Liza, girdi? Daug protingesnė už jį.
Girdi? Mes galime viską sutvarkyti. Visi kartu.
Pasakyk Modenai, gerai?
Dar turime pakankamai laiko, kad visi trys dingtume iš miesto, bet...
bet tegul jis man atiduoda pinigus, gerai?
Ką tu nori man parodyti, Prabhu? Aš turiu reikalų.
Ateitį, Linbaba.
Čia Arūno taksi. - Ne!
Dabar pusę dienos ji bus mano taksi.
Jis negali taksuoti 24 valandas be miego.
Tuo metu, kai jis nevairuos, vairuosiu aš,
o jam atiduosiu nedidelį procentą savo uždarbio.
Dienomis dirbsiu su turistais, o naktimis taksuosiu.
O kada miegosi?
Kai vesiu.
Likęs vienas, be tavęs, iš turizmo verslo daug neuždirbsiu.
Būsiu vienas iš daugelio gidų.
Vis viena būsi... „geriausias vadovas po Bombėjų“.
Aš čia pagalvojau,
kai gausiu iš Didjė pasą,
gal nuvažiuokim į tavo kaimą, ką pasakysi?
Susipažinsiu su tavo šeima.
Sakei, kad ten labai gražu.
Linai, jei parvažiuosiu namo, mano tėvas, kuris yra senoviškų pažiūrų,
sužinojęs, kad merginu Parvatę, reikalaus kraičio.
Parvatės tėvai leidžia man ją merginti,
ir aš nenoriu, kad jie persigalvotų, na?
Noriu, kad mūsų vestuvės įvyktų kuo greičiau.
Pasakysiu Parvatės tėvui, kad kraičio man nereikia. Būsiu šiuolaikiškas.
Jis tuo labai apsidžiaugs.
Taip, tikriausiai.
Nemanai, kad truputėlį skubi, žmogau?
Judu su Parvate mažai laiko praleidote kartu.
Kai susituoksim, turėsim tam visą gyvenimą.
Be to, šįvakar - pirmas mūsų oficialus pasimatymas, Linbaba.
Nebereikia slapstytis.
Linai, man labai sunku tau atsakyti.
Esi mano geras draugas, bet Parvatė...
Ne, aš suprantu. Suprantu.
Džiaugiuosi dėl tavęs.
Į „Reinaldą“? - Taip.
Nors ne.
Žinai, ką? Pirma turiu kai ką aplankyti.
Kas ten?
Spėk iš trijų kartų.
Sėdėjau vienas savo lūšnelėje dvi dienas
ir supratau, kad tu neateisi, todėl atėjau pats.
Prašau.
Turėjau sutvarkyt neatidėliotiną reikalą.
Dar nesutvarkei?
Tiesą sakant, ne.
Aš turiu pareigų, Linai. Kaip ir tu.
Jau nebe.
Rytoj išvažiuoju.
Tik noriu, kad žinotum,
aš kalbėjau rimtai.
Ir jei būčiau žinojęs, kad dėl to išeisi ir imsi vengti manęs,
vis viena būčiau pasakęs. - Aš ne dėl to išėjau.
Ar dėl to negrįžai?
Nenorėjau išvažiuot neatsisveikinęs.
Atsisveikinti yra svarbu.
Tai atsisveikinam?
Amžiams.
Nebent sutiktum su manim pavakarieniaut. - Ką? Jėzau.
Šiandien paskutinė mano diena Bombėjuje. Pavakarieniauk su manim.
Pasėdėsim kaip du normalūs žmonės.
Gali pateikt sąrašą temų, kuriomis nenori su manim kalbėti.
Aš sutinku.
Tikrai? - Taip.
Bet tau teks išrinkti vietą, nes nežinau, kur ieškoti.
Nesustok.
Ką tu sau galvojai, bliamba, apiplėšdamas Rahymą ir Žu?
Mauricijus išnaršė mūsų namus.
Man buvo baisu, Sebastianai.
Mauricijus norėjo palikt tave ant ledo, dėjau ant jo.
Visi pinigai pas mane.
Liza, galim išvažiuoti dabar pat. Mes... - Kaip?
Mauricijus paėmė mūsų pasus, kaip mes išvažiuosim?
Jis visur mūsų ieškos. Jie tave nudės.
Jie galvos, kad ir aš prie to prisidėjau.
Liza, norėjai, kad pasielgčiau ryžtingai.
Tik ne taip. Išvažiuok, kol jie tavęs nesučiupo.
Liza, paklausyk manęs.
Liza, važiuojam kartu. Prašau.
Nepyk, aš negaliu.
Pranešimuose apie ieškomus nusikaltėlius jo nėra.
Galbūt Linas Fordas tėra eilinis gora,
besislapstantis Bombėjuje nuo skolos ar nuo piktos žmonos.
Visi geriausi žurnalistai, kuriuos pažįstu, turi vieną bendrą bruožą.
Maniakišką atkaklumą.
Tikrai?
Kas? Nesakau, kad tu jo neturi. - Manai, aš nieko nesugebu?
Kas? Tik norėjai man įsiteikti?
Yra ir kitokių būdų, kaip nustatyti jo tapatybę.
Linai. Kaip sekas?
Negaliu skųstis.
Linas. - Susipažink su Nišantu.
Jis - mano vaikinas. - Esu jos draugas... vaikinas.
Esu Kavitos vaikinas. Malonu susipažinti, Linai.
Ir man.
Gal kartais matei Didjė?
Tik prieš kelias dienas.
Supratau.
Ką gi, iki. - Viso.
Didjė buvo atėjęs?
Didjė? Ne.
Įleisk, čia aš, Linas.
Linai. Aš neturiu tavo paso.
Supratau.
Kas yra, Didjė?
Klausyk, aš niekur neisiu, kol neatidarysi man durų.
Sveikas.
Nuo tada, kai paskutinįkart matėmės, nebuvai iškėlęs kojos iš namų?
Vienas kaimynas mielai sutiko aprūpinti mane maistu ir gėrimais.
Nematau reikalo niekur eiti.
Nori, kad grąžinčiau nuotraukas ir duočiau pinigų pasui.
Jie yra štai... štai čia.
Tu nesuveikei man paso.
Nuostabu.
Tai pavojinga. Kaip čia atsidūrei?
Didi pardavė jiems mano skolą.
Ką aš galėjau padaryti? Atsisakyti?
Kada tave išleis?
Kai atiduosiu skolą.
Tau nereikėjo skambinti man į darbą.
Ką turėjau daryt? Daugiau nežinojau, į ką kreiptis.
Nežinojau, ką man daryti.
Nesu kvaila, Akašai.
Žinau, kad mūsų kalbos apie pabėgimą, apie gyvenimą Kanadoje,
visos tos svajonės tebuvo apgaulė.
Žinau, kad galiu tau būti tik meiluže.
Bet dabar...
noriu įsitikinti, ar myli mane taip stipriai, kaip aš tave.
Eidamas tokias pareigas...
Būtent dėl šių pareigų Validbhajus tau davė krūvą pinigų už Sagar Vadą.
Už tuos pinigus...
Už tuos pinigus, kuriuos gavai už Sagar Vadą, galėtum mane išlaisvinti.
Jei Validbhajus sužinos, kad esi gyva,
užsiundys savo žmones, kad tave nužudytų.
Nesvarbu, vis viena čia mirsiu.
Vis dėlto neturėtum kalbėti apie mano susitarimą su juo.
Kad nekeltum sau pavojaus.
Tau čia likt yra geriausia.
Geriausia tau. Man čia nesaugu.
Panaudok Valido pinigus, kad išpirktum mane iš madam Žu.
Pasikalbėk su ja dabar pat.
Ir viskas bus kaip anksčiau.
Akašai? Juk ir tu to nori, tiesa?
Taip. Žinoma.
Padarysiu tai, ką reikia padaryti.
Ministre Pandėjau.
Prašau.
Kas? Leisk man išgerti ir pasinert į depresiją.
Karla kartą pasakė, kad depresija serga žmonės, nemokantys liūdėti.
Ką tai turėtų reikšti, bliamba?
Jei Karla mažiau galvotų ir daugiau jaustų, būtų laimingesnė.
Taip, dėl to nesiginčysiu.
Tai kas atsitiko?
Nuo ko pradėti?
Mano tėvas buvo nuostabus mokytojas, jei ne vienintelė išimtis. Aš.
Jis baisiai tūžo dėl mano nesėkmių moksle.
Jo delnas, bent vaikystėje man taip atrodė,
buvo toks didelis, kad kai trinktelėdavo, pamėlynuodavo visas mano kūnas.
Gyvenau bijodamas jo smūgių
ir galvodamas, kad esu niekam tikęs.
16-s metų pabėgau iš namų.
Buvau sąmojingas ir žavingas jaunuolis.
Nuo tada manęs niekas nebemušė iki anos lemtingos dienos.
Tie farai elgėsi taip pat.
Jie žiūrėjo į mane ir nematė manyje nieko gero.
Kam rūpi, ką jie galvoja?
Na, jie... Giliai širdyje aš žinojau, kad jie yra teisūs.
Kas ten?
Priminimai.
Saugau juos, kad jie man primintų, koks nedoras esu žmogus.
Turėjau meilužį, kai buvau jaunas. Genujoje.
Nuostabų žmogų vidumi ir išore. Jis mane daug ko išmokė.
Žinai, jis man rašė nuostabiausius laiškus.
Būdamas su juo aš atgimiau.
Kas nutiko tarp jūsų su Albertu?
Na, jis mane mylėjo.
Aš mylėjau jį.
Bet jis suklydo vertindamas.
Jis...
nusprendė išbandyti tą meilę.
Jis buvo išmintingas, bet nesuprato, kad meilės bandyti negalima.
Galima bandyt sąžiningumą ir ištikimybę. Bet meilei išbandymo nėra. Supranti?
Užgimusi meilė trunka amžinai,
net jei imame nekęsti to, kurį mylime.
Gali mylėti žmogų ir bjauriai su juo elgtis
vienu metu.
Taigi, supranti,
Albertas leido man sužinoti, kur jis laiko pinigus,
o aš juos visus pasiėmiau ir pabėgau.
Meilė taip pat reiškia, kad jis tau būtų atleidęs.
Buvai dar kada jį sutikęs?
Po penkiolikos metų pamačiau jį parke
ir skubiai pro jį praėjau.
Aš...
Praėjau pro tą gerą ir puikų žmogų, kuris mane mylėjo,
tik todėl, kad jis buvo senas ir nebegražus.
Mane išgąsdino jo bejėgiškumas ir vienatvė.
Nenorėjau turėt su tuo nieko bendro.
O dabar esu toks, kaip jis tada.
Kai kalėjime mane mušė, jaučiausi taip, lyg mušamas tėvo.
Bevertis, niekam tikęs.
Atrodė, kad visas mano gyvenimas tebuvo iliuzija.
Taip ir bus, jei ir toliau čia tūnosi.
Tu jau pabėgai nuo to, nuo ko bėgai.
O tie farai yra čia.
Kaskart išėjęs į gatvę aš jausiu baimę.
Esu banko plėšikas, Didjė.
Aš pabėgau iš kalėjimo.
Esu vienas ieškomiausių žmonių Australijoje.
Faras, kuris įkišo mane už grotų, tik apsidžiaugtų, jei numirčiau.
Kodėl man tai pasakoji? Gal čia testas? Nes man su testais nesiseka.
Ne, čia ne testas.
Noriu, jog žinotum, kad aš tave suprantu.
Kas rytą pabundu su mintim, kad mane pagaus.
Baimė niekur nedings, ar tu sėdėsi šiame kambaryje, ar ne.
Bet kiekviena mūsų laisvės diena
yra spyris į tų niekšų kiaušus.
juk žinai, kad nemėgstu blogų naujienų.
Atitinka. Šiandien mums pasiseks, seržante.
Einam.
Čarlis. Čarlis Pendergastas man davė tą pistoletą.
Jis man jo nedavė, bet pistoletas yra jo. Aš jį pasiskolinau.
Prisipažįstu, jis man jo nedavė.
Paėmiau jį be jo žinios, bet ginklas yra jo.
Čarlis Pendergastas, sakai. - Prisiekiu.
Turime nuotraukų ir įrašų
iš šiandienos pokalbio ir iš Kandalos, kai buvote su Sunita.
Jūsų karjera bus sugadinta,
reputacija suteršta, o jūsų žmona ir vaikai patirs gėdą.
Bet mes nesame jūsų priešai, ministre.
Tik prašome jūsų įsiklausyti į žmonių valią.
Jei jie balsuos už Kadarą Chaną, sutikite su tuo.
Jei Validas negaus lūšnyno, nužudys mane, kaip nužudė Rudžulį.
Ne Validas nužudė Rudžulį. Jis mirė už tai, kad išdavė Kadarą Chaną.
O kas bus su Sunita?
Jei nesutiksit su mumis, kaip manot, kas jai bus?
Ji sako, kad mylite ją. - Myliu.
Būtų daug paprasčiau, jei jos nemylėčiau.
Bet aš myliu ir savo šeimą.
Esu solidus vyras, einantis aukštas pareigas.
Mano žmonos šeima - labai gerbiama.
Sunita - viso labo Kamatipuros kekšė.
Aš buvau kvailas,
kad su ja susidėjau.
Norite turėti viską, bet be jokių pasekmių.
Žinoma.
Tuomet pasitikėkite Kadarbhajumi.
Aš sutinku.
Tuomet jūsų paslapčių niekas nesužinos. O Sunita jau šiandien bus laisva.
Galbūt...
Gal bus geriau, jei ji liks čia.
Jūs ją paliksite?
Jūs ją čia atvežėt, ne aš.
Visi keliai veda į Sagar Vadą.
Jei kas nors sužinos apie ministrą Pandėjų,
mes manysime, kad tai tavo darbas, ir Kadaras lieps tave nužudyti.
„Mes“. „Kadaras“.
Turi galvoje save.
Tą dieną žvelgiau į Didjė baimę,
puikiai žinodamas, ką reiškia būti persekiojamu ir bijoti,
suvokdamas, kad vienintelis būdas išgyvent yra pasiųsti baimę velniop ir surizikuoti.
Jie mus seka ar ką? - Ne. Būk ramus.
Pasiruošęs? - Tie farai.
Po tavęs.
Sveikas, žmogau!
Didjė, mano drauge, sveikas sugrįžęs. - Malonu tave matyti.
Smagu matyti. Kaip sekas?
Taip, atleiskit. Kurį laiką manęs nebuvo, bet aš grįžau, taip.
Taip. Ne, viskas gerai.
Namaste. Viskas gerai.
Gal tau ir nereikia draugų, bet kelis vis viena turi.
Ir nors vieną tikrą.
Viskio ir alaus.
Reikėtų prisėsti.
Gerti stačiam - barbariška.
Einu į tualetą.
Sveikas, Mauricijau.
Kur buvai dingęs?
Turėjau asmeninių reikalų.
Modena su tavim susisiekė?
Ne, ko jam gali iš manęs reikėti? Na...
Pasų.
Jei pasirodys, palik žinutę barmenui arba paskambink šiuo numeriu.
Kaip suprantu, jis neturi žinoti, kad juo domiesi.
Ne.
Užėmei mano vietą.
Manai, nežinau, ką padarei?
Tada tu žinai daugiau už mane.
Bet jei tai tave suerzino, labai džiaugiuosi.
Tu dar nežinai, kas tavęs laukia.
Kas čia buvo?
Neturiu supratimo. - Keista.
Į sveikatą.
Kaip sekėsi?
Pandėjus parsidavė greičiau nei pigiausia kekšė.
Karla jį kaip reikiant prispaudė.
Šaunu. Puikios naujienos.
Darbas atliktas.
Pandėjus turbūt tikrai myli tą moterį.
Pandėjus bijo, kad Validas jį nužudys, kai sužinos.
Visko gali būti.
Bet tada jau bus šaukštai po pietų.
Kaip norėčiau būti muse ant sienos,
kad pamatyčiau Valido veidą, kai jis sužinos naujieną.
Ar viskas tik dėl to? - Ne, bet bausmė už nepagarbą
yra priedas, kuris, neneigsiu, suteiks man džiaugsmo.
Karla, suprantu, kad tau buvo sunku.
Ne taip sunku, kaip Sunitai.
Tu ją užjauti.
Ji myli Pandėjų ir nori būti mylima.
Mes tuo manipuliavom, o Pandėjus ją paniekino.
Dabar ji žinos, kad politikais pasitikėt negalima.
Manau, kad turėtume džiaugtis. Mes laimėjom.
Smagu. Ne kasdien taip nutinka.
Paliksiu jus vienus... darykit, ką norit.
Pasakyk, ką galėčiau padaryt, kad vėl būtum laiminga?
Noriu, kad Sunita atgautų laisvę
ir gautų pakankamai pinigų.
Žinoma. O ko tu norėtum sau?
Šitų man nebeprireiks.
Gali pasilikti sau arba atiduoti kitiems.
Kuriuos vilktis?
Šituos?
Ar šituos?
Šituos.
Taip ir galvojau.
Šūdas, jar, aš labai jaudinuosi, Linbaba.
Buvo daug lengviau, kai susitikinėjom paslapčia.
Jaudulys yra gerai. Vadinasi, tau tai yra svarbu.
Aš irgi jaudinuosi.
Ko tau jaudintis?
Tik nesuprantu, kam leisti pinigus vakarienei su ponia Karla,
jei vis viena išvažiuoji.
Pasiūlysi jai važiuoti kartu? Toks tavo planas?
Gerai sugalvojai, Linbaba. Bus geriau nei kaimo lūšnelėje su...
Are, didvyri!
Kaip jos gali mūsų nemylėti?
Pažiūrėk į mus! Tikri gražuoliai.
Gali pasiskolinti mano kitus geruosius marškinius, jei nori.
Ne, man nieko nereikia.
Ača, turiu vieną prašymą.
Rimtų rimčiausią. - Ko tau?
Jei šįvakar čia parsivesi ponią Karlą, ir judu mylėsitės,
aš galiu pažiūrėti, kad išmokčiau meilės paslapčių?
Išdūriau, na?
Išdūriau! Prisipažink.
Kodėl neišvažiavai su Modena?
Mauricijus mane mirtinai išgąsdino.
Man šito per daug.
Modena taip pasielgė norėdamas įrodyti, kad mane myli.
O aš jį atstūmiau.
Būtų kvailas, jei neišvažiuotų.
Gaila, kad neatėjai anksčiau.
Būčiau pasirūpinusi jūsų abiejų pasais ir dokumentais.
Aš bijau, Karla.
Nenoriu grįžti į jo butą. - Tada lik čia.
Tau viskas gerai?
Nežinau.
Tikrai nežinau, bliamba.
Madam Žu prisipažino, kad nužudė Ahmadą.
Pasakė taip, lyg tikėtųsi mano supratimo.
Madam Žu - pabaisa, bliamba. - O kas aš?
Kai nuvykau į Sagar Vadą pas Liną,
jis merdėjo nuo choleros.
Aš jam pavydėjau.
Jis žinojo, už ką aukojasi. Ir ši auka buvo verta.
Jis prisipažino man meilėje.
Ką jam atsakei?
Ne. Bandysiu spėti.
Pasakei, kad netiki meile. - Ir pabėgau.
Galbūt jis yra tai, ko tau reikia, Karla.
Aš jam nuo pat pradžių melavau apie Rudžulį, Kadarą, apie viską.
Jis vertas geresnės moters.
Gal leisk jam pačiam nuspręsti.
Gerai.
Gerai. Žinau, ką jūs galvojat, ir aš jūsų nekaltinu...
Galvojau, per kiek laiko nukrisi ant žemės,
kai išmesim tave pro langą.
Tiekėjas išdūrė mus abu. Aišku?
Kai perdaviau jam tavo pinigus, jis dingo.
Visur jo ieškau, bet kol kas neradau.
Ar todėl susipakavai daiktus?
Manai, kad esu kvailas?
Atidarykit langą.
Klausyk, prisiekiu, aš nemeluoju, girdi? Sakau tiesą.
Rahymai, jei tebeturėčiau tavo pinigus, manai, nebūčiau išvykęs?
Kuo vardu tavo tiekėjas?
Klausyk, aš jį surasiu. Prisiekiu.
Ne!
Ne, Rahymai. Ne!
Linas. Linas Fordas.
Linas Fordas. Jis vardu Linas Fordas. Aišku?
Jis dažnai būna „Reinalde“.
Nuo tada, kai perdaviau jam pinigus, nemačiau jo. Bet kai...
Aš jį surasiu. Ir tada ateisiu pas tave į viešbutį.
Nes esi mano geras draugas?
Atrodai pavargęs, Mauricijau.
Padarei, ką galėjai. Dabar pailsėk.
Mes patys surasim tą Liną Fordą.
Einam. - Klausyk... Palauk.
Neleisk jam išeiti... - Pažįstu žmones...
...kol nepasakysiu. - Galiu jums padėti! Rahymai!
Jei bandys bėgti, sulaužyk kojas. - Rahymai!
Gerai.
Bičiuli.
Bičiuli, ateik čia, greičiau.
Mes išalkom. Greičiau. Ateik čia!
Ko norėtum, tetule?
Rinkis, ką nori, tetule.
Bulvių paplotėliai ir samosos skaniai atrodo.
Vieną bulvių paplotėlį.
Man labai patinka karamelizuoti žemės riešutai, Prabhu.
Taip, ir karamelizuotų riešutų. Visko, ko panorėsi.
Ačiū.
Sėdėdamas ten galvojau, kad galiu turėti viską, ką noriu,
kad užsitarnavau šiek tiek laisvės ir galbūt pelniau ateitį
su Karla.
Atrodai pritrenkiančiai.
Ir tu pasistengei.
Viskas gerai, bičiuli. Aš pats. Ačiū.
Gerai, pone.
Viskas čia gerai.
Nieko neišpyliau.
Viskas kaip turi būti.
Štai taip.
Čarli! Kažkas vaikšto kieme. - Ką?
Paklausyk.
Kas ten?
Vyresnysis detektyvas Volteris Naitingeilas,
Australijos federalinė policija, žmogau.
Bliamba! Slėpk tą šūdą! - Mes tik norim pasikalbėti.
Čarli, paklausyk. Mes įeinam.
Baik čia spiegti, Mise! Slėpk tą šūdą, girdi?
Mise, greičiau!
Šūdas.
Apeikit iš kitos pusės. Pritūpkit.
Šūdas. Bliamba.
Bliamba.
Čarli, jie apsupo namą!
Pasvajokit, šikniai.
Bliamba!
Eina šikt! Gerai!
Viskas! Pasiduodu!
Nutraukit ugnį!
- Aš išeinu, gerai?
Nešaudykit.
Gulkis ant žemės, gerai?
Ne. - Gulkis ant žemės, girdi?
Viskas gerai. Myliu tave.
Gerai!
Gerai. Aš išeinu. Nešaudykit.
Girdit mane?
Myliu tave.
Matai mano pistoletą?
Dedu jį ant mašinos. Gerai?
Tik noriu pasikalbėti, žmogau.
Čarli, mesk ginklą, gerai?
Šūdas! Jėzau! Šūdas!
Tu mane pašovei, šikniau.
Kvieskit greitąją. - Iškviesiu.
Klausyk, tik noriu paklausti.
Ko?
Tas banko apiplėšimas...
Ir? - Tu šovei į pareigūną Florisą?
Taip. Aš.
Padėkit man.
Kur Deilas Konti? - Deilas?
Kur Deilas Konti? Ne.
Tau skauda? Skauda?
Taip?
Paklausyk.
Tu miršti.
Tu miršti, bliamba,
ir tik aš galiu tau padėti, girdi?
Todėl pasakyk man.
Pasakyk. Kur jis?
Neprivertei Deilo prabilti.
Užsiutai, ką?
Gerai. Jei tylėsiu, kas tada laimės?
Gerai. Pasakysiu.
Pasakysiu.
Toks gyvenimas.
Šūdžiau.
Žiūri į mane nekaltomis akimis... Ačiū.
Ir sako: „Galiu pažiūrėti,
kad išmokčiau meilės paslapčių?“
Aš juo patikėjau.
Patikėk, jis elgiasi kaip juokdarys,
bet padoresnio ir sumanesnio žmogaus nesu sutikęs.
Myliu jį, bliamba.
Visus juos myliu.
Vynas atrišo liežuvį. - Suprantu.
Galbūt papasakojai tą istoriją apie Prabhu tik tam,
kad sklandžiai pereitum prie sekso temos paskutinę savo naktį Bombėjuje?
Nori išdurt mane, kaip ir jis.
Nebent pati užvedei tą temą norėdama sekso.
Nesijaudink.
Ne, net jei ir norėtum...
Nesakau, kad tu nori...
Nemanau, kad galėčiau tai padaryti ir išvykti iš čia.
O išvykti aš privalau.
Galėtum likti.
Važiuojam kartu.
Jokių pažadų ir garantijų.
Tik tu ir aš. Būsime kartu tol, kol mums bus gera.
Todėl pasikvietei mane čia? - Taip.
Ir dar pasijuokti, pasikalbėti.
Prisiminti, kaip tai paprasta ir gera.
Nenoriu galvot apie tai, kad daugiau tavęs nepamatysiu.
Nenoriu išvažiuoti, nes myliu tave.
Viskas ne taip paprasta, Linai.
Tau tik taip atrodo.
Sakyk, kas čia tave laiko?
Kas tokio svarbaus, ko neberasi čia,
jei nuspręsi sugrįžti?
Klausyk, gal aš ir klystu, Karla,
bet tu primeni žmogų, kuris, kaip kartą pati sakei,
sėdi vienas skęstančioje gelbėjimo valtyje ir bijo iš jos išlipti.
Galbūt nenoriu, kad su manim nugrimztų dar kas nors.
Esu velniškai geras plaukikas.
Aš negaliu. - Galėtum.
Ilgėsiuos tavęs, Linai.
Labai.
Jei būčiau ją nusivijęs,
ar ji būtų pakeitusi savo nuomonę, sutikusi išvykti su manim?
To niekada nesužinosiu.
Žinau tik tiek, kad viskas, kas nutiko po to, galėjo būti kitaip.
Tu - Didjė Levi?
Norėčiau, kad ir pats prisistatytum.
Girdėjau, kad draugauji su Linu Fordu.
Aš jo ieškau. Mes turime bendrą verslą.
Linas, taip. Jau senokai jo nemačiau.
Kiek girdėjau, jis su viena gražia švede
užsisakė apartamentus „Tadžo“ viešbutyje.
Ir, jei neklystu, planavo aplankyti Varanasį.
Ir turbūt jau bus išvažiavę.
Jei galėčiau kuo padėti dėl jūsų verslo...
Negalėtum.
Liza. Čia aš, Sebastianas.
Sebastianai, ką čia darai? Tai gali būti pavojinga.
Nesijaudink, manęs niekas nesekė.
Maniau, kad išvykai.
Tau reikėjo išvykti.
Be tavęs aš niekur nevažiuosiu.
Te amo, Liza.
Atleisk man.
Nepyk už tai, ką sakiau. Aš važiuosiu su tavim.
Karla pažadėjo padėti. Ji gali suveikti kelionės dokumentus.
Mums pavyks.
Bėk į Sagar Vadą ir surask gora daktarą Linbaba. Gerai?
Perduok, kad Didjė liepė jam nekišti nosies iš lūšnyno.
Jei jo ten nėra, surask Prabhu ir pasakyk jam, kad jis ateitų pas mane.
Supratai? O dabar bėk. Nagi, paskubėk. - Gerai.
Jei neatriši manęs, apsimyšiu vietoje.
Bandysi bėgti, sulaužysiu tau kojas.
Palauksiu čia. Greičiau.
Teberašai straipsnį apie Liną?
Jis žino?
Jis tave čia atsiuntė?
Atėjau paprašyti, kad paliktum jį ramybėj.
Lindsėjus Fordas yra miręs žmogus.
Žinojai?
Nesvarbu, kuo Linas buvo anksčiau.
Svarbu tai, kuo jis yra dabar, ką jis daro Sagar Vados žmonėms.
Jei tavo straipsnis pasirodys, jis turės išvažiuoti iš Bombėjaus.
O šito jis nenusipelno.
Dauguma mūsų nusipelno bausmės už padarytą blogį,
bet tik ne Linas.
Kuo tu užsiimi, Karla?
Na, mes susitinkam „Reinalde“, smagiai leidžiam laiką.
Elgiamės draugiškai, bet nepasakyčiau, kad būtume draugėmis.
Klausyk, Linas man patinka, supranti? Bet toks mano darbas.
Esu žurnalistė. O Lino istorija gali pasirodyti įdomi.
Padedu sudaryti juodus sandėrius.
Jei paliksi ramybėje Liną, pamėtėsiu tau geresnę temą.
Kokią?
Korupcija, kyšininkavimas, seksas, nužudymai.
Galiu papasakot istoriją, kaip Bombėjaus gangsteris tuo naudojasi,
bandydamas perimti į savo rankas Sagar Vados lūšnyną.
Gerai.
Aš klausau.
Visų pirma turi duoti žodį, kad paliksi Liną ramybėje.
Kas bebūtų, jis turi likti Bombėjuje.
Eime vidun.
Ne, negersiu. Nenoriu.
Apgailestauju, kad jį nušoviau, seržante.
Aš irgi, sūnau. Aš irgi.
Na, šiąnakt vis viena neblogai padirbėjom.
Nors kažkoks rezultatas.
Košmaras, bliamba, ne kitaip.
Farų nušautas nusikaltėlis virsta didvyriu kitų šiknių akyse.
Ir dabar Pendergastas tikrai nepasakys, kur ieškoti to niekšo.
Nežinau...
Gal ir rezultatas, bliamba, bet tik tavo skystose smegenyse.
Kieno čia pokštas?
Tik nesakyk, kad išeini. Noriu su kuo nors pasigerti.
Linai, mes abu išeinam.
Žmogau, ką tik atėjau. Noriu prisigert iki žemės graibymo.
Linai, on y va. Išgersim pas mane.
Atsitiko kas? - Vėliau paaiškinsiu.
Kas yra? - Turiu nedidelę bėdą.
Man reikia tavo pagalbos, tik ne čia.
Nagi, paskubėk. - Vėl pakliuvai į bėdą?
Palikau tave vieną šešioms valandoms. Kas atsitiko?
Einam.
Jis tave seka? - Einam.
Čionai.
Ko tau reikia? Ko jį sekioji, bliamba?
Paleisk... - Kokio velnio...
Ko jį sekioji? - Ne mane. Tave.
Jis sekioja tave, Linai! - Ko jį sekioji, bliamba?
Tuojau čia jų bus daugiau!
Kas čia vyksta?
Ką tu iškrėtei, Linbaba?
Ką aš iškrėčiau?
Jėzau Marija.
PAGAL GREGORIO DEIVIDO ROBERTSO ROMANĄ „ŠANTARAMAS“
Išvertė Laima Banionienė