Лін!
Він уже п'ять годин блює.
Я не знаю, що робити. У лікарні його не приймають.
Сказали, щоб відпочив три–чотири дні й багато пив,
і йому стане краще. -Джитендро, ти мене чуєш?
Лін, де ти був? Ходімо швидше. Парваті...
Парваті зачекає! Глянь, у якому стані чоловік.
Вона в такому ж стані, що й твій чоловік!
Іди до біса!
Моя дитина тут була раніше за Парваті.
Прабу!
Ти не бачиш, що Джитендра хворий? -Прабу!
Друже, що коїться? Скільки таких?
Усі хворі.
Але Парваті теж захворіла. Прошу, швидше! Ходімо!
Добре, добре. Я йду. Іду, чуєш?
Ану розійдіться. Вийдіть і заспокойтеся.
Джитендро, ляж.
ШАНТАРАМ
Треба, щоб ти тримала це на місці.
Добре?
Вибач. Вибач. -Чому ти й досі тут?
Іди додому! Те, що ти тут стирчиш... -Добре. Ходімо зі мною.
...їй не допоможе! -Вибачте, вибачте!
Чому Бог її так карає?
Це попередження? «Кинь того гарамхора Прабу»?
Ось що каже Бог?
Не можна було нічого робити в них за спиною.
Це все я винний, Лінбаба. -Захворіла не лише вона.
Тебе за всіх винуватити? -Прошу.
Не кажи такого. Ще й ти збираєшся їхати.
Що з нами буде без тебе? -Я нікуди не їду.
Лише тому, що не маєш паспорта.
Коли він у тебе буде, що тоді? Не поїдеш чи що?
Наступні два дні я нікуди не їду, хай там що.
Даруйте. Даруйте.
Я не розумію.
Це ж так просто: кип'ятити воду... -Касіме.
Касіме! Думаю, це холера.
Симптоми підходять, і поширюється так само.
Так. Від нас до Тхане ще три спалахи.
Кажу тобі, Джонні, найважливіша буде сіль.
Сіль і рис. -Гей. Треба починати складати план.
У мене не вистачить ліків, щоб усім допомогти.
Містере Лін, у нас таке вже бувало.
Покажи цей список братові.
У нас уже є обов'язки для всіх, у тому числі для вас.
Лінбаба, ходімо.
Найважливіше – пояснити всім,
щоб вони, навіть старенькі, робили необхідне.
Коханий, ходімо снідати.
Я голодна.
Я снідатиму лише в ліжку.
Це ліжко замале.
Я хочу повноцінного сніданку.
Масло, тост, джем, доса.
Чай? Кава?
Лишіть біля дверей. -Ні, чекайте. Ай.
Суніто, люба, повернися в кімнату.
Не нервуйся.
Ти ж знаєш, що не можна, щоб тебе бачили зі мною.
Ми далеко від Бомбея.
Думаєш, тут хтось знає чи цікавиться,
який на вигляд ти чи твоя дружина, містере Пандей?
Ну, добре. Ти не хочеш, щоб з'явилися чутки?
Тоді найми мене своєю секретаркою.
Коли переїдемо в Канаду.
Його кар'єра ще не почалась, а він говорить про переїзд у Канаду.
Якщо ти взяв гроші у Валідбая, то навіки застряг в Індії.
Люба моя, це важко.
Я тебе кохаю.
Ти ж це знаєш?
Побешкетуймо ще трошки.
Уся Саґар-Вада стала до роботи:
жителі знали, що ніхто, крім них самих, не допоможе.
І що вони не побачать лікаря, кращого за мене.
Медика-втікача, який погано уявляв, що робити.
Одну тітоньці Ратні, одну Лілі.
Раві, ти бери для Ману й Пінкі.
Одну дай Джиту. Ворушися!
Хай вип'ють. Скажи їм випити.
Раз, два, три. Забирайте решту. Бігом, бігом!
Принесіть назад усі порожні пляшки.
Чому ти це віддаєш? Бігом! -Вижени цього нікчему звідси.
Кумаре, не будь до нього такий суворий.
Вона й для нього багато значить.
Дякую. Дякую.
Мені дві, будь ласка.
Я купила яєць. Хочу зробити омлет.
Ти зварив каву?
То що, вдаватимеш, ніби сьогодні звичайний день?
Якщо тебе щось не влаштовує, Себастьяне, чому ти не сказав Мауріціо?
Я сказав, що ти можеш відмовитися.
А, може, я хотіла, щоб відмовився ти.
За мене.
А ти що зробив? Нічого.
Мені на Рагіма насрати.
Але я мусила прийняти рішення, бо хтось із нас мусить.
І якщо я йому дам, і це допоможе нам назавжди поїхати звідси,
то нехай.
Я сплю з тобою.
Прокидаюся з тобою.
Снідаю з тобою.
Я з ним не цілуватимуся, бо я такого не роблю.
Я зроблю свою справу й піду.
Іди.
Поки я не розвернув машину й не відвіз тебе назад у Хандалу.
Виходь.
Десять кілограмів? Це велика партія.
Ви не зможете стільки дістати? -Не забувай, хто на кого працює.
Я зможу.
Але така велика кількість привертає увагу.
Хто знає, де ти береш «коричневий цукор»?
Лише мій партнер Модена.
А та американська шльондра, Ліза?
Вона нічого не знає. Модена її трахає, от і все.
Мауріціо, якщо мене це зачепить, Падма відріже тобі яйця.
Пам'ятай про це.
Ну, якщо Хадербай про це дізнається, Падма вже нічого не встигне.
То що, ми зможемо стільки дістати?
Є ще? -Візьміть.
Треба давати по два ковтки що дві хвилини.
Суніто! Суніто, ми тут!
Ти щаслива! Як усе було?
Вона шльондра.
Я йшов за нею до самого борделю.
Коханка – це одне, але роман зі шльондрою з нижчої касти
дає нам набагато кращий важіль впливу.
Якщо про цю ранді дізнається Валід, він її миттю вб'є.
Він не допустить, щоб Пандея усунули з посади.
Абдулла має рацію.
Дівчина повинна бути в безпеці, під нашим контролем,
якщо ми хочемо використати її проти Пандея.
Треба це зробити, не привертаючи уваги.
Потрібен той, хто купить проститутку, не викликаючи підозр.
Хай мадам Жу віддасть тобі борг.
Скажи їй, щоб забрала дівчину в «Палац».
Ні. Мусить бути інший спосіб.
Придумала щось краще? Кажи.
Ви явно обговорили цей план до мого приходу.
То яка різниця, що я думаю?
Абдулла його пропонував, так.
А тепер ми обговорюємо його з тобою.
Карло, ми не зробимо того, що ти не зможеш прийняти.
Коли буде ще вода? -У вівторок.
Аллах підтримує терплячих.
Аллах радий змушувати 30 000 людей чекати води три дні?
Ні. А от місто – так.
Містере Лін, холера – це битва, в якій ми б'ємося щороку,
ми робимо все можливе, щоб урятувати кого можемо.
Але кому потрібен лікар, якщо в нас є ви?
Я не справжній лікар, Касімбай.
І що? А хіба я схожий на справжнього бая?
Чало, ви лікар-джуґад.
А що в Саґар-Вада не джуґад? -Що таке «джуґад»?
Джуґад означає імпровізувати з тим, що маєш.
Це дуже бомбейське слово для дуже бомбейського способу життя.
На удачу. Вона нам потрібна.
Лише одна машина?
Якби він знав про героїн, приїхало б більше.
Якби він приїхав убити мене.
Іди. Привітай їх.
Усе добре, дитя моє?
Я серйозно кажу, що можна знайти інший спосіб.
Згадай нашу розмову. Якщо злочин занадто гріховний...
Просто покінчимо з цим.
Ви просите поселити тут цю дівчину в хорошій кімнаті, добре її годувати –
і ви за все це заплатите?
Зробите це – і вважайте, що ваш борг сплачено.
Невелика плата за ваше життя, правда ж?
Чого ж ви мені не говорите, Хадербай?
Про цю ранді.
Я сказав усе, що вам потрібно знати.
Але ви не хочете, щоб хтось пов'язав її з вами
чи поцікавився, чому з одного місця вона перейшла в інше?
Усі знають, що ти задовольняєш будь-які примхи.
Мабуть, іноді ти береш дівчат і з Каматіпури?
Схоже, ти багато знаєш про бомбейських шльондр.
А можна мені дізнатися, що ти тут робиш?
Ви можете це зробити чи ні?
Авжеж, можу.
Але Каматіпура відома кількістю, а не якістю.
Дівчата там... одноразові.
Якщо ви хочете приховати свої наміри,
пропоную купити там кілька ранді.
Так менше людей ставитимуть менше питань.
Добре. Як вважаєте за потрібне.
Падма.
Карла залишиться тут і простежить, щоб усе було, як треба.
Вона говорить за мене.
І давно вона так говорить?
Для вас це буде проблема?
Аж ніяк.
Себастьяне, ти вже можеш іти. Будь ласка.
Я буду внизу. Чекатиму, поки ти звільнишся.
Добрий вечір.
Я дуже чекав нашої зустрічі.
І очікування було точно того варте.
Хочеш чогось? Випити? Шампанського?
Роздягайся.
Джиту.
Джиту, Джиту! Джиту!
Дай гляну. Ратно, дай подивитися.
Джиту. Джиту!
Це Да Хон Пао.
Лише найкраще для моїх високоповажних гостей.
Ти думаєш, твоїм клієнтам важливий чай?
Вони за нього платять, хоч п'ють його, хоч ні.
Що я, по-твоєму, тут продаю?
Секс – авжеж, але...
здебільшого загадковість,
екзотичність,
можливість доторкнутися до недосяжного.
Чоловіки летять на інший край світу,
щоб отримати задоволення з конкретною дівчиною, яку навчили конкретних речей.
Саме тому я не можу їх відпустити, коли їм того захочеться.
Я вкладаю в них час і ресурси,
як Хадер вкладав у Руджула.
Або, можливо, в тебе.
Ти не повинна переді мною виправдовуватися.
Ти права. Не повинна.
Це ти сказала Хадеру про Руджула.
Тобі сказала Ліза, а ти сказала Хадеру.
Так.
Він удав, ніби не знає тебе.
Він уміє брехати. Я йому повірила.
Цікаво, про що він бреше тобі.
Ти віддала моє життя в його руки.
Хочеш, щоб я вибачилася?
Ти ненавидиш мене за те, що я зробила те саме, що й ти.
Покарала за зраду. -Я не вбивала Руджула.
А я не вбивала твого давнього друга Ахмеда.
Особисто не вбивала.
Прошу. Пий.
Можеш мене ненавидіти, але нащо пропадати чаю?
Абсолютний біль, страх і марність усього були нестерпні.
Сором і журба от-от мене захлеснули б.
Джуґад було недостатньо...
Лін! -...його не могло бути достатньо.
Лін, їй не стає краще. Прошу, невже ти не можеш нічого зробити?
Прошу, пообіцяй, що ти її врятуєш... -Я врятував Джитендру?
Я врятував Лакшмі?
Чому ти думаєш, що я врятую Парваті? -Спробуй. Ходімо.
Я не можу зробити нічого такого, чого б і ти не міг.
Ти що, сліпий?
Глянь на себе й на мене. Скільки я не можу зробити через те, хто я,
і скільки ти можеш через те, хто ти!
Лін.
Ні, ти не можеш піти! Не тепер!
Куди ви, містере Лін?
Який у цьому в хріна сенс, Касіме? Нам потрібна справжня допомога.
Її не буде.
Ви так нічого й не зрозуміли?
Зрозумів, що сині відбитки долонь ніхріна не змінюють.
Мені жаль. Я не можу...
Я не можу цього робити.
Ні, містере Лін. Це мені вас жаль.
Висока якість.
Домашні, Падмо.
Наша прекрасна Куші з родини пекарів,
вона це спекла на нашій кухні.
Прошу, беріть іще.
Мені треба слідкувати за фігурою.
Можна тільки мріяти, щоб людина вашого статусу...
подарувала моїм дівчатам таке майбутнє.
І пекарка.
Майбутнє кличе.
Ні, ні. Я туди не хочу.
Ти робитимеш, що тобі кажуть.
Можеш заробити більше? Ні, не можеш.
Тоді роби, що від тебе вимагається.
КАФЕ «У РЕЙНАЛДО»
Гаммад! Привіт!
Чан, як справи?
Познайомиш зі своїми подругами?
І вам. -Я з вами зв'яжуся.
Я зараз.
Мауріціо, так?
Знаєш, хто я? На кого працюю?
Мауріціо, ти негайно перестаєш продавати «коричневий цукор».
Не знаю, про що ти говориш... -Не треба. Я знаю.
Дехто не хоче, щоб через тебе постраждали інші.
Це мені доручать тебе вбити,
а в мене зараз вистачає клопоту. Зайвий мені не потрібен.
Це твій шанс вийти сухим з води.
Вважай, що ти ним скористався.
Більше ніякої торгівлі.
Спершу леді.
Мені не треба.
Він тобі не потрібен.
Ти бісова тигриця.
Ти й сам вражаєш.
Куди збираєшся?
Додому.
Ні-ні-ні.
Я ж казав, що хочу провести з тобою ніч.
Хочеш, щоб я купив той героїн –
роби, що я кажу, поки мені хочеться.
У тебе часу до ранку.
Так.
Дякую, що погодився так пізно зустрітися.
Коли ти був тут минулого разу,
то сказав, що Саґар-Вада має правила, яких ти повинен дотримуватися.
Касім весь час повторює, що ми впораємося,
що вони таке вже проходили.
Але ті, хто вмер, не впораються.
Моїм сусідам потрібна чиста вода.
І ще інші ліки, але передусім чиста вода.
А як Касімбай ставиться до того, що ти прийшов до мене?
Він не знає.
Значить, ти вже порушив правила.
Я не маю вибору. -Авжеж, маєш.
Ти міг бути далеко звідси. Нащо лишатися, коли можна поїхати?
Мабуть, хочу бути тією людиною, якою вони мене бачать,
а не тією, яку я бачу в дзеркалі.
Я не зможу нею бути, якщо покину їх умирати.
Знаєш, у давнину
люди, які тут жили, вірили, що ті, хто дає воду,
досягнуть повного вдоволення життям.
Вода – сила життя.
Багато індійців не відмовлять людині в склянці води,
навіть якщо це ворог чи цілковитий незнайомець.
Зважаючи на це, який вибір у мене?
І що ти з цього матимеш?
Ми всі повинні знайти спосіб урівноважувати в собі зло й добро, Лін.
Якщо я маю ресурси для допомоги,
ким я буду, якщо їх не використаю?
Моя допомога не може бути таємною.
Щоб було зрозуміло.
Ти домовляєшся від імені всіх, хто там живе,
і всі повинні на це погодитися.
Вони погодяться?
Скільки ти вже з ним?
Зі своїм Хадербаєм?
Ви коханці?
Ні.
Він тобі довіряє. Це очевидно.
Вважає, що ти йому вірна.
Я вірна.
Вірність виникає з любові, чи страху, чи боргу.
Якщо ти не любиш Хадербая, то ти його боїшся чи щось йому винна?
А що Падма сказала б про тебе?
Падма зі мною давно, тому назвала б усі три причини.
Ні. Ні, Падма за мене віддала б власне життя.
Вірність повинна бути взаємна.
Хіба?
Приїхали.
Мабуть, то вона.
Вона розуміє, що це не те, що їй сказали.
Подивися на неї, вона нажахана.
Хіба ти аж настільки краща за мене?
Єдина різниця між нами – я ні на кого не працюю.
Тим більше на чоловіка.
Відчиніть!
Прошу!
Відчиніть!
Відчиніть двері!
Я не хочу тут жити!
Прошу!
Лінбаба.
І ти пропустила найцікавіше.
І тут раптом вантажівка врізається в бік джипа,
і він падає вниз з гори й розпадається на мільйон шматків.
І Баччана кидають умирати.
Злий Калірам вирішує відсвяткувати: він п'є, дівчата танцюють.
А Будва їде в село – вони про це не знають, але там
прекрасна Пхулва виходжує Баччана.
Так, ти вгадала: Баччан не загинув.
Як він може вмерти, бос?
І в той вечір, поки Калірам п'є і дівчата для нього танцюють...
що то за вродливий чоловік перевдягся
і співає й танцює серед них?
Авжеж, це Баччан.
А той чутія Калірам такий зайнятий випивкою, що не впізнає його.
І Баччан співає далі...
Себастьяне.
Вставай. Ходімо.
Вода! Вода! Бігом, бігом!
Відра не потрібні! Вона в пляшках! Вода!
Коли я приїхав у Бомбей, то мусив жити на вулиці.
Перший дах над моєю головою був дахом намету в нетрях.
Я був там, де ви тепер.
Тому як же я можу знати про ваші страждання й нічого не робити?
Це наше місто, Бомбей.
Це найскладніше місто у світі.
І все-таки ми всі приїхали сюди в пошуках кращого життя.
Чому?
Бо краще життя в Бомбеї – це життя, краще, ніж будь-де.
Я вам допоможу.
Якщо ви приймете цей дарунок на знак дружби,
я допоможу й вам знайти таке життя.
І як буває у всіх друзів,
авжеж, коли-небудь настане день, коли й мені знадобиться ваша підтримка.
Ви це чули?
Подумайте! -Дякую. Дякую.
Куди ви?
Його дружба не безплатна.
Я узурпував владу Касіма, та мені було байдуже.
Я просто хотів, щоб вони вижили, щоб моя совість була чиста,
поки я ще не втік і не покинув їх.
Ні-ні. Прошу. Прошу.
Прошу. Дякувати потрібно не мені.
Ось кому ви повинні дякувати.
Хадербай!
Навіщо ти пішов до нього, Лін?
Навіщо? Ти знаєш, що тепер буде?
Касіме, вмирали люди. Я зімпровізував.
Ти мусиш визнати, що це серйозний джуґад.
Ти завоював їхні серця.
Завдяки Ліну.
Так, завдяки Ліну.
Лін!
Ти мене не послухав.
Я тобі казав: «Будь ласка, не зв'язуйся з гангстерами».
А ти не дослухався.
Лін! -Що? Що?
Дякую, Лінбаба. Дякую, що не дослухався.
Ти хороший друг, Лінбаба.
Хороший друг і хороша людина.
Вибач, що я думав, що ти нас кинеш. Я мав би знати, що ти не такий.
Іди поспи.
Я розбуджу тебе ввечері, і сходимо до Дідьє по паспорт.
Мені вже сумно через те, як сильно тебе бракуватиме.
Але вже пора, так?
Мабуть.
І тому ти нам зробив такий подарунок на прощання,
поки ще тебе не знайшли погані люди.
Іди!
А потім Калірам кидається на Баччана з палаючою колодою.
Баччан його б'є.
Колода летить!
Калірам хапає Пхулву і кидає її в бік Баччана...
стрибає у вікно...
і біжить до канатної дороги.
Але дивіться: Баччан уже дихає йому в потилицю і не відстає!
Двома ударами карате він кладе Калірамових посіпак...
стрибає вгору
і ледь устигає зачепитися за дно кабінки!
Калірам б'є його по руках...
але Баччан не відпускає. Ні.
Гей, Баччане,
думаєш, вона за стіною бачить твої кривляння?
Заходь і показуй, як ти там махаєш кулачками.
Чого ти там став? Повітря перекриваєш.
Проходь.
НА ОСНОВІ РОМАНУ «ШАНТАРАМ» Ґ. Д. РОБЕРТСА
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька