Jis vemia jau penkias valandas.
Nežinau, ką daryti. Ligoninė jo nepriima.
Liepė gulėt lovoje 3 ar 4 dienas, gerti daug vandens,
ir viskas praeis. - Džytendra, girdi mane?
Linai, kur tu buvai, žmogau? Einam greičiau. Parvatė...
Parvatė palauks! Žiūrėk, kaip mano vyrui blogai.
Jai taip pat blogai, kaip ir tavo vyrui.
Eik velniop, Prabhu!
Pirma tegul apžiūri mano vaiką, ne Parvatę.
Nematai, kaip mano Džytendrai blogai? - Prabhu!
Kas čia vyksta, bičiuli? Kiek žmonių taip jaučiasi?
Visi serga.
Bet Parvatė irgi serga. Prašau, paskubėk! Einam, greičiau!
Gerai. Tuojau. Gerai?
Žmonės, išeikit. Baikit čia triukšmauti.
Džytendra, atsisuk.
Saugok, kad neiškristų.
Gerai?
Atsiprašau. - Kodėl tu dar čia?
Eik namo! Tavo stypsojimas čia... - Gerai. Einam.
...jai nepadės! - Atsiprašau!
Už ką Dievas ją šitaip baudžia?
Ar tai perspėjimas? „Nesusidėk su tuo haramkoru Prabhu“?
Ar tai nori pasakyti Dievas?
Mums reikėjo atsiklausti tėvų.
Aš dėl visko kaltas, Linbaba. - Ji ne viena taip serga.
Tai tu kaltas dėl jų visų? - Prašau.
Nekalbėk taip, girdi? Be to, tu išvažiuoji.
Ką mes be tavęs darysim? - Aš niekur neišvažiuoju.
Tik todėl, kad dar neturi paso.
Kas bus, kai jį gausi? Paliksi mus ar ne?
Dvi dienas dar tikrai čia būsiu.
Atsiprašau.
Aš nesuprantu.
Juk nesunku virinti vandenį... - Kasimai.
Kasimai! Manau, kad tai - cholera.
Visi simptomai atitinka, be to, ji labai greitai ji plinta.
Taip. Nuo čia iki Tanės jau įvyko trys protrūkiai.
Sakau tau, Džoni, svarbiausias dalykas bus druska.
Druska ir ryžiai. - Reikia kažką daryti.
Neturiu tiek vaistų, kad užtektų visiems.
Pone Linai, mes jau esam su tuo susidūrę.
Perduok sąrašą savo broliui.
Mes jau žinom, kas ką turi daryti, įskaitant ir tave.
Linbaba, čalo.
Svarbiausia visiems paaiškint,
net ir patiems seniausiems, kaip suvaldyti ligos plitimą.
Mielasis, einam pusryčių.
Mirštu iš bado.
Pusryčiausiu tik lovoje.
Šita lova - per maža.
Noriu sočių pusryčių.
Sviesto, skrebučio, džemo, ryžių paplotėlio.
Arbatos? Kavos?
Palik už durų. - Ne, palauk.
Sunita, saule mano, grįžk vidun.
Nesijaudink.
Juk žinai, kad mūsų niekas negali matyti.
Esam toli nuo Bombėjaus.
Manai, kas nors žino ar kam nors rūpi,
kaip atrodai tu ar tavo žmona, pone Pandėjau?
Gerai. Bijai paskalų, taip?
Tada pasamdyk mane savo sekretore.
Kai persikelsim į Kanadą.
Jo karjera dar neprasidėjo, o jis jau kalba apie persikėlimą į Kanadą.
Jei paėmei pinigus iš Validbhajaus, iš Indijos nepabėgsi.
Brangute, viskas ne taip paprasta.
Aš tave myliu.
Juk žinai, ar ne?
Pasidžiaukim vienas kitu.
Visi Sagar Vados žmonės surėmė pečius,
žinodami, kad iš niekur nesulauks jokios pagalbos.
O aš buvau jiems vienintelis, bent kiek panašus į tikrą gydytoją.
Besislapstantis sanitaras be jokios kompetencijos.
Vienas tetai Ratnai, vienas - Lilei.
Ravi, vieną nunešk Manu, vieną - Pinkei.
Nunešk Džitu. Bėk!
Pasakyk, kad būtinai išgertų.
Vienas, du, trys. Imkit. Bėkit!
Ir grąžinkit tuščius butelius.
Kodėl atiduodi man atgal? Bėk! - Jokios naudos iš to dykaduonio.
Būk jam nuolaidesnis, Kumarai dži.
Jis eina dėl jos iš proto.
Ačiū.
Sveiki. Du, prašau.
Nupirkau kiaušinių. Iškepsiu omletą.
Išvirei kavos?
Apsimesi, kad nieko nebuvo?
Jei tau kas nors nepatinka, Sebastianai, sakyk tai Mauricijui, gerai?
Sakiau, kad gali nesutikti.
Gal aš norėjau, kad tu nesutiktum.
Už mane.
O ką tu padarei? Nieko.
Man nusispjaut į Rahymą.
Bet kažkuris iš mudviejų turėjo imtis veiksmų.
Jei dėl to, kad su juo pasidulkinsiu, mes galėsim dingti iš čia,
aš su juo pasidulkinsiu.
Aš su tavim miegu.
Su tavim pabundu.
Valgau pusryčius su tavim.
Aš jo nebučiuosiu, niekada nesibučiuoju.
Padarysiu savo darbą ir išeisiu.
Išlipk.
Kol neapsukau mašinos ir negrįžau su tavim į Kandalą.
Lipk iš mašinos.
Dešimt kilų? Labai daug.
Negali tiek gauti? - Nepamiršk, kas kam dirba.
Galiu.
Bet tokie dideli kiekiai traukia dėmesį.
Kas dar žino, iš kur gauni rudąjį cukrų?
Tik mano partneris Modena.
O ta amerikietė kekšė Liza?
Ji nieko nežino. Modena ją dulkina, ir tiek.
Jei kas nors apie mane sužinos, Mauricijau, Padma nuraus tau kiaušus.
Nepamiršk to.
Na, jei sužinos Kadarbhajus, Padmai nereikės nieko daryti.
Tai gali tiek gauti ar ne?
Dar turi? - Paimk.
Girdyk po du gurkšnelius kas dvi minutes.
Sunita, mes čia!
Atrodai laiminga! Kaip sekės?
Ji - kekšė.
Atsekiau ją iki pat viešnamio.
Meilužė yra vienas dalykas, bet romanas su žemos kastos kekše
duoda mums daugiau šansų jį šantažuoti.
Jei Validas apie ją sužinos, nudės tą pačią minutę.
Jis negali rizikuoti, kad Pandėjus netektų darbo.
Abdula teisus.
Mergina turi būti saugi ir mūsų priežiūroje,
jei norime panaudot ją prieš Pandėjų.
Tai reikia padaryt, nepritraukiant per daug dėmesio.
Kažkas turi nusipirkti prostitutę, nesukeldamas jokio įtarimo.
Madam Žu tau skolinga.
Tegul pasiima merginą į „Rūmus“.
Ne. Turi būti kita išeitis.
Jei turi geresnį pasiūlymą, sakyk.
Jūs jau viską aptarėte be manęs.
Koks dabar skirtumas, ką aš pasakysiu?
Abdula tai pasiūlė, taip.
Bet dabar mes tariamės su tavim.
Karla, mes nedarysim nieko, ko tau tektų gailėtis.
Kada gausim daugiau vandens? - Antradienį.
Alachas yra su tais, kurie kantrūs.
Alachas nori, kad 30 000 žmonių tris dienas lauktų vandens?
Ne, šito nori miestas.
Pone Linai, cholera yra kova, su kuria susiduriame kasmet,
ir darome viską, ką galime, kad išgelbėtume tuos, kuriuos galime.
Bet kam mums daktaras, jei mes turim tave?
Aš nesu tikras daktaras, Kasimbhajau.
Ir ką? O aš tau panašus į bhajų?
Čalo, tu esi džugad daktaras.
Bet kas Sagar Vadoje ne džugad? - Ką reiškia džugad?
Džugad reiškia... improvizuoti su tuo, ką turi.
Labai dažnas žodis Bombėjuje, tinkantis visiems gyvenimo atvejams.
Čia laimei. Mums jos reikia.
Tik viena mašina?
Jis būtų atvažiavęs su keliomis, jei žinotų apie heroiną.
Jei ketintų mane nužudyti.
Eik. Pasitik juos.
Viskas gerai, mažute?
Aš kalbu rimtai, kai sakau, kad galim rasti kitą išeitį.
Prisimink mūsų pokalbį. Jei nusikaltime per daug nuodėmės...
Sutvarkykim šį reikalą.
Prašai manęs priimti tą merginą, skirt jai gražų kambarį ir skaniai maitint
tavo sąskaita?
Jei tai padarysi, mes būsime atsiskaitę.
Menka paslauga mainais už tavo gyvenimą, hai na?
Tu kažko nepasakai, Kadarbhajau.
Apie tą randi.
Pasakiau viską, ką tau reikia žinoti.
Kaip suprantu, tu nenori būti siejamas su ja,
nenori, kad kiltų klausimų, kodėl ji keičia viešnamius?
Visi žino, kad tavo kekšės gali įtikti bet kokiam skoniui.
Turbūt kartais ieškai jų ir Kamatipuroje?
O tu gerai išmanai apie Bombėjaus kekšių verslą.
Gal man kas nors pasakys, ką tu čia darai?
Sutinki ar ne?
Žinoma.
Bet Kamatipura garsėja kiekybe, ne kokybe.
Tenykštės merginos... žemo lygio.
Jei norit nuslėpti savo tikrus ketinimus,
siūlau perpirkti kelias randi iš ten.
Tada kils mažiau klausimų.
Gerai. Elkis kaip tinkama.
Karla liks čia ir žiūrės, kad viskas būtų gerai.
Ji atstovaus man.
Ir kaip seniai ji tau atstovauja?
Tau kas nors nepatinka?
Ne, viskas gerai.
Sebastianai, eik jau. Prašau.
Būsiu apačioje. Palauksiu, kol baigsi.
Labas vakaras.
Aš tavęs laukiau.
Buvo verta.
Norėtum ko nors? Gėrimo? Šampano?
Nusirenk.
Gerai. Leisk man, Ratna.
Arbata „Da Hong Pao“.
Mano garbingiems svečiams - tik tai, kas geriausia.
Tikrai manai, kad tavo klientams rūpi arbata?
Jie už ją moka, nepriklausomai nuo to, geria jie ar ne.
Kaip manai, kuo aš čia prekiauju?
Seksu, žinoma...
bet tai labiau yra paslaptis,
egzotika,
slapčiausių fantazijų skonis.
Vyrai čia atskrenda iš viso pasaulio,
kad patirtų malonumą su tinkamai apmokyta mergina.
Todėl ir neleidžiu joms mesti darbą, kada panorėjus.
Investuoju į jas laiką ir pinigus,
kaip Kadaras investavo į Rudžulį.
Ar galbūt į tave.
Neprivalai man teisintis.
Tu teisi. Neprivalau.
Tu pasakei Kadarui apie Rudžulį.
Liza pasakė tau, o tu - Kadarui.
Taip.
Jis apsimetė, kad tavęs nepažįsta.
Jis moka meluoti. Aš juo patikėjau.
Įdomu, ką jis meluoja tau.
Tu atidavei mano gyvybę į jo rankas.
Nori, kad atsiprašyčiau?
Nekenti manęs už tai, kad padariau tą patį, ką ir tu.
Nubaudžiau už išdavystę. - Aš nenužudžiau Rudžulio.
O aš nenužudžiau tavo draugo Ahmado.
Bent jau savo rankomis.
Prašau. Gerk.
Gali manęs nekęsti, bet kam švaistyti arbatą?
Man nedavė ramybės kankinantis skausmas, baimė ir beviltiškumas.
Manyje varžėsi gėda ir sielvartas.
Džugad nepakako...
Linai! - ...jo niekada nepakaks.
Prašau, pažadėk, kad ją išgelbėsi... - Ar išgelbėjau Džytendrą?
Ar išgelbėjau Lakšmi?
Kodėl manai, kad galiu išgelbėt Parvatę? - Bent pabandyk. Prašau.
Nėra nieko, ką galiu padaryt, ko negali tu.
Tu gal aklas?
Pažiūrėk į save ir pažiūrėk į mane. Aš negaliu padaryt to, ko negaliu,
o tu gali padaryt tai, ką gali!
Ne, neišeik! Tik ne dabar!
Kur susiruošei, pone Linai?
Kokia prasmė, bliamba, Kasimai? Mums reikia realios pagalbos.
Mes jos nesulauksim.
Negi iki šiol nieko nesupratai?
Supratau, kad vaiko delno atspaudai laimės neatneša, bliamba.
Man labai gaila. Aš negaliu...
Aš nebegaliu.
Ne, pone Linai. Tai man tavęs gaila.
Skanu.
Rankų darbo, Padma dži.
Juos mūsų virtuvėje iškepė mūsų mieloji Kuši,
kilusi iš kepėjų šeimos.
Imkite dar.
Aš saugau figūrą.
Tikras svajonių išsipildymas, kad jūs, gerbiamoji,
suteiksite mano merginoms puikią ateitį.
Ir kepėja.
Viliojanti ateitis.
Ne. Aš nenoriu ten.
Darysi taip, kaip liepta.
Čia galėsi tiek uždirbti? Ne?
Tuomet daryk, kas pasakyta.
Hamadai! Sveikas!
Čanai, kaip sekas?
Supažindinsi su savo draugais?
Ir tau. - Gerai, susisieksim. Taip.
Tuojau grįšiu.
Mauricijus, taip?
Žinai, kas aš? Žinai, kam aš dirbu?
Tavo rudojo cukraus versliukui - galas, Mauricijau.
Nesuprantu, apie ką tu... - Liaukis. Aš viską žinau.
Kai kam nepatinka, kad kenki žmonėms.
Man bus liepta tave nužudyti,
o dabar aš ir taip užsiėmęs. Nenorėčiau papildomo darbo.
Tai vienintelė galimybė tau išvengti skaudžių pasekmių.
Pasinaudok ja.
Kad daugiau negirdėčiau.
Damoms pirmenybė.
Ačiū, ne.
Tau jo nereikia.
Ir be jo esi kaip tigrė.
Pats ne ką blogesnis.
Kur susiruošei?
Namo.
Ne.
Tarėmės, kad praleisi su manim naktį.
Jei nori, kad pirkčiau tą heroiną,
verčiau daryk tai, ką pasakysiu, ir tiek, kiek norėsiu.
Turi laiko iki ryto.
Taip.
Ačiū, kad sutikai taip vėlai susitikti.
Kai aną kartą čia buvai,
sakei, kad Sagar Vadoje galioja savos taisyklės, kurių privalai laikytis.
Kasimas kartoja kaip užsuktas, kad protrūkį įveiksim,
kad tai - ne pirmas kartas.
Žmonės miršta kaip musės.
Mano kaimynams reikia švaraus vandens.
Taip pat ir vaistų, bet visų svarbiausia - švaraus vandens.
Ką Kasimas mano apie tai, kad kreipeisi į mane?
Jis nežino.
Vadinasi, sulaužei taisykles.
Neturiu kitos išeities. - Žinoma, kad turi.
Galėtum būti toli nuo čia. Kam likti, jei gali išvykti?
Turbūt noriu būti tokiu žmogumi, kokį jie mato žiūrėdami į mane,
o ne tokiu, kokį matau save veidrodyje.
Negaliu palikti jų mirti.
Žinai, senovėje
čionykščiai gyventojai tikėjo, kad tas, kas duoda vandens,
pasieks didžiausią palaimą gyvenime.
Vanduo - gyvybės šaltinis.
Dauguma indų visada pasiūlys stiklinę vandens,
net ir priešui ar nepažįstamajam.
Turint tai galvoje, kokią išeitį turiu aš?
Kokia tau iš to nauda?
Visi privalome rasti būdų, kaip atsverti savo blogį gėriu, Linai.
Jei galiu padėti,
kokiu žmogumi turiu būti, kad to nepadaryčiau?
Mano pagalba neturi būti paslaptimi.
Noriu, kad aiškiai suprastum.
Tu tariesi visų, kurie ten gyvena, vardu,
todėl visi privalo su tuo sutikti.
Ar jie sutiks?
Tu seniai su juo?
Savo Kadarbhajum.
Jūs - meilužiai?
Ne.
Jis tavimi pasitiki. Tai akivaizdu.
Įsitikinęs, kad esi jam ištikima.
Esu.
Ištikimybė atsiranda iš meilės, baimės arba skolos.
Jei nemyli Kadarbhajaus, gal bijai jo ar esi jam skolinga?
O ką apie tave pasakytų Padma?
Padma turbūt pasakytų, kad ji man ištikima dėl visų trijų dalykų.
Ne. Ne, Padma dėl manęs mirtų.
Ištikimybė turi būti abipusė.
Manai?
Parvažiavo.
Turbūt šita.
Ji supranta, kad bus ne taip, kaip buvo žadėta.
Tik pažvelk, ji išsigandusi.
Manai, kad esi už mane geresnė?
Vienintelis skirtumas tarp mūsų yra tas, kad aš niekam nedirbu.
Ir tikrai jokiam vyrui.
Išleiskit mane!
Prašau!
Išleiskit mane!
Atidarykit duris!
Aš nenoriu čia būti!
Prašau!
Labas, Linbaba.
Nematei įdomiausios dalies.
Staiga sunkvežimis trenkiasi į džipo šoną
ir nustumia jį nuo kalno, tas krisdamas dūžta į šipulius.
Ir ponas Bačanas paliekamas mirti.
Blogiukas Kaliramas nusprendžia atšvęsti su gėrimais ir merginomis.
Budva išvažiuoja į kaimą, kur, niekam nežinant,
gražuolė Fulva slaugo poną Bačaną.
Taip, teisingai, Bačanas nenumirė.
Kaip jis galėtų mirti, žmogau?
Tai va, tą vakarą Kaliramas nusigeria, merginos jam šoka...
bet kas tas gražuolis, kuris dainuoja
ir šoka užsimaskavęs kartu su jomis?
Bačanas, žinoma.
O tas čūtija Kaliramas yra per daug girtas, kad jį pažintų.
Taigi, Bačanas dainuoja toliau...
Kelkis. Eime.
Vanduo! Eikit! Greičiau!
Kibirų nereikia! Jis buteliuose! Vanduo!
Kai atvykau į Bombėjų, man teko gyventi gatvėje.
Pirmu stogu virš galvos man tapo palapinė džhopadpatyje.
Žinau, ką reiškia toks gyvenimas.
Kaip galėčiau nepadėti žinodamas, kad jūs kenčiate?
Bombėjus - mūsų visų miestas.
Jis kelia daugiau iššūkių nei kuris kitas pasaulio miestas.
Ir vis dėlto mes suvažiavome čia, ieškodami geresnio gyvenimo.
Kodėl?
Nes geresnis gyvenimas Bombėjuje yra geresnis nei kur nors kitur.
Aš jums padėsiu.
Jei priimsite mano pagalbą kaip draugystės ženklą,
tikėsiuosi tokio ženklo ir iš jūsų.
Taip jau būna tarp draugų,
kad ateis diena, kai man prireiks jūsų pagalbos.
Girdėjote?
Patys pagalvokit! - Ačiū.
Kur jūs einat?
Jo pagalba - ne už dyką.
Aš atėmiau iš Kasimo valdžią, bet man buvo nusispjaut.
Aš tenorėjau, kad jie gyventų, o mano sąžinė būtų švari,
kai vėl pabėgsiu ir paliksiu juos likimo valiai.
Ne. Prašau.
Prašau. Ne man reikia dėkoti.
Dėkokite šitam ponui.
Kodėl kreipeisi į jį, Linai?
Kodėl? Ar supranti, ką tai reiškia?
Žmonės miršta, Kasimai. Aš improvizavau.
Nagi, liaukis. Pripažink, tai buvo geras džugad.
Dabar tu laimėjai jų širdis.
Lino dėka.
Taip, Lino dėka.
Neklausai, ką tau sakau.
Kartoju, nesusidėk su gangsteriais.
Bet tu neklausai.
Linai! - Ko tau? Ko?
Ačiū, Linbaba. Ačiū, kad neklausei manęs.
Esi geras draugas, Linbaba.
Geras draugas ir geras žmogus.
Atsiprašau, kad galvojau, jog mus paliksi. Aš klydau.
Eik. Pamiegok.
Pažadinsiu tave vakare, ir nueisim pas poną Didjė paso, gerai?
Man jau liūdna, kai pagalvoju, kaip tavęs ilgėsiuos.
Bet atėjo laikas, na?
Turbūt.
Todėl ir įteikei mums atsisveikinimo dovaną,
kol tie negeri žmonės tavęs nesučiupo.
Eik!
Ir tada Kalimaras puolė Bačaną degančiu pagaliu.
Bačanas kaip spyrė jam.
Pagalys skriste nuskrido!
Kaliramas čiumpa Fulvą ir stumia ją link Bačano,
iššoka pro langą
ir bėga prie vežimėlio ant lyno.
Bet ponas Bačanas lipa jam ant kulnų!
Jis išverčia iš kojų Kaliramo draugelius,
pašoka į orą
ir įsikabina į vežimėlį!
Kaliramas spiria jam į rankas,
bet Bačanas laikosi tvirtai įsikibęs. Ne.
manai, ji tavo artistinius sugebėjimus mato kiaurai sieną?
Eikš vidun ir parodyk, ką moki. Nagi.
Nestovėk tarpduryje. Užstoji orą.
Eikš arčiau.
PAGAL GREGORIO DEIVIDO ROBERTSO ROMANĄ „ŠANTARAMAS“
Išvertė Laima Banionienė