Скоріше! Потрібна вся вода, що є!
Бігом! Гасіть вогонь покривалами.
Розбирайте ті хижі. Треба відрізати вогонь.
Ненавиджу ці пожежі. Хочеш мене вбити? Ну давай!
Що горить?
Саґар-Вада. Там жив Лін.
Ти ж сама сказала, що він поїхав.
Я змерзла.
Ось так. Треба, щоб рана була чиста. Розумієш?
Розумію. Ясно.
Добре. Чудово.
Салам алейкум, містере Лін.
Ва алейкуму ассалам.
Я Касім Алі, головний тут.
Прабу мені все про вас розказав.
Дякую, містере Лін.
Дякую за те, що ви робите.
Я б зробив більше, якби мав, з чим працювати.
Якщо принесете, що маєте...
Тут декому потрібно в лікарню, потрібні ліки, крапельниці.
Так, але нічого цього тут не буде.
Ви вже маєте все, що в нас є.
Парваті.
Хтось може оглянути Лакшмі?
Що сталося? Що сталося, Лакшмі?
Лін, іди сюди!
Несіть її сюди.
Потрібен ще стіл, щоб її покласти.
Повільніше. Потроху.
Отак. Усе добре. Ти в порядку.
Усе добре. Потроху. Усе добре.
Спитай, чи їй важко дихати.
Їй треба в лікарню, щоб дістати метал.
А ти не можеш? -Ні. Ніяк не зможу.
Здається, в неї пробита легеня.
Мамо. -Раві!
Ні. Ні-ні-ні! Метал вийшов.
Раві! -Мамо!
Прабу! Поклади сюди руки, добре?
Постійно тисни.
Забери руки. Руки забери!
Тримай її. Зрозумів? -Добре.
Щоб не рухалася. -Добре.
Скажи, що так їй буде легше дихати.
Не чіпай її!
Не чіпай мою маму!
Касіме, мені треба чути.
Раві, перестань! Він намагається їй допомогти.
Раві. -Так добре?
Раві. Раві. -Мамо!
Раві.
Чорт. Б****.
Що сталося? -Їй негайно потрібен лікар.
Відійдіть! Відійдіть!
Прабу, допоможи її підняти.
На три. Раз, два, три.
Мамо. -Містере Лін, куди ви її забираєте?
Їй потрібен лікар, інакше вона швидко вмре.
Тоді хай умре серед тих, кого любить.
Я хочу, щоб вона жила з тими, кого любить,
я не вмирала з ними. Прабу.
Це неправильно. -На три. Раз, два, три.
Раві. -Усе добре.
Ми відвеземо тебе до лікаря. -Йдемо!
Раві. Раві!
Не бійся, Раві. Вони допомагають мамі.
Лін.
Лін, послухай!
Вона не помре, Прабу. Тільки не через мене.
Гей! Допоможіть!
Гей! Зупиніться! Гей!
Прабу, Прабу. -У нас жінка вмирає!
Прабу. Прабу.
Гей. Гей, зупиніться!
Лін, перестань! Досить!
Що вона сказала?
Неважливо.
Я хочу знати.
Просила, щоб підійшов Раві.
Вони скоро повернуться.
Скільки хатин згоріло?
Тридцять. І моя теж.
Мамо!
Я принесу їжі й чаю, добре?
Я не голодний.
Лін.
Ти хотів зробити якнайкраще. Я знаю. Тому можеш...
Це моя вина.
Прабу, якби мене тут не було, ця пожежа ніколи б...
Лін, прошу тебе. Прошу.
Тут бувають пожежі.
Думаєш, мені не боляче, що Лакшмі загинула?
Цей раз нам пощастило.
Торік пожежа була більша, і згоріло набагато більше нетрів.
Загинуло понад 20 людей.
Я принесу поїсти, добре?
Кидай... Бляха.
Кидай папери й підніми руки.
Ворушися.
Сигналізацію не чіпати, чули?
Леді, наповніть, будь ласка, ці пакети.
Усе ж застраховано. Не варто через це переживати.
Роби, що каже.
Будь ласка... Лоро. -Добре, добре.
А чому ви не працюєте, дармоїди?
Гей! Ну, вибач, отака в нас робота, жируха.
Не заважай нам працювати, зрозуміла?
Давай, мила. Усе добре. Просто поскладай усе в пакет.
Вона ж нажахана.
Наповнюй пакет!
Пропустіть! Відійдіть!
Обережніше.
Вибач, друже. Це я винний.
Гей. Прибери руки.
Кинь пушку.
Пусти! Гад. Кинь пушку!
Забери нахрін руки.
Кинь пушку! Кидай! -Добре. Добре!
Що ти зробив?
Ворушися.
Дейл.
Дейл, бляха, не стій.
Давай. Тікаємо.
Дейл.
Хто-небудь, викличте швидку.
Гей, гей. Тримайся. Гей.
Усе добре, друже. Усе добре.
Тримайся.
Відійди від нього!
ШАНТАРАМ
Салам алейкум, Валідбай.
Алейкуму ассалам, Хадербай.
Цікаве місце ти вибрав.
Сумно думати, скільки людей заробляли тут на життя за кращих часів.
У всього є строк придатності.
І у всіх.
Ти хотів поговорити. Тут можна це зробити.
Руджул Адекар мертвий.
На твоєму місці я вчинив би точно так само.
Між усіма компаніями мир.
Наші люди не вбивають один одного на вулицях,
і всі задоволені.
Між компаніями мир, бо ними керують втомлені діди,
які змирилися зі статус-кво.
За винятком твоєї?
За винятком моєї.
Руджул вважав, що ти слабкий?
Упевненість у тому, що правильно, нікого не робить слабким,
інакше б ринком паспортів у Колабі й досі заправляв ти, а не я.
Річ у цьому, Валіде?
Хочеш почати війну через уражену гордість?
Я нічого не починаю. Це бізнес, друже.
Саґар-Вада варта чималої суми. Я просто запропонував Руджулу більше.
Я не збираюся втрачати Саґар-Вада.
Це погроза?
Просто констатація факту.
Для тебе, чачу, – можливо.
Один чоловік може казати, що в нього вродлива дружина,
а інший бачитиме лише свиню.
Для мене факт, що я маю більше людей і грошей, ніж ти.
Для мене факт, що жінки й наркотики – це майбутнє,
а ти чомусь вирішив лишатися в минулому.
Треба дати людям, що вони хочуть, Хадербай.
Інакше твоє місце – на звалищі історії.
Може, я поставлю тобі велику статую біля входу до моєї Саґар-Вада.
Завжди приємно поговорити з тобою, Валідбай.
Прокинувся? Добре. Ходімо. Треба тобі дещо показати, бос.
Добре. Дай мені хвилину.
Та ходімо вже.
Вітаю.
Що вони роблять?
Це твої пацієнти.
Про що ти?
Вони знають, що вчора ти лікував людей,
і тепер хочуть на прийом.
Ні. Ні. Я не...
Лін, ні... вони чекали, Лінбаба. -Я не можу.
Стоять тут уже понад годину. Я сказав, що тобі треба виспатися.
Прабу.
Навіть якби тебе тут не було, вони б усе одно чекали,
тільки це було б чекання на ніщо.
А таке розбиває серця.
А коли чекаєш на щось – це вже інше, хіба ні?
Я не можу цього робити. Я навіть не лікар.
Навіть поганий лікар краще, ніж ніякий.
Ти не поганий, але якби був, це було б не страшно.
Лін, будь ласка.
Прабу. -Лакшмі б усе одно померла.
І ми її оплачемо.
Але іноді таке стається.
Як справи, Прабу? -Нормально.
Містере Лін.
Я хочу вибачитися за вчора. Ви мали рацію. Треба було слухати вас.
Касіме, він нам допоможе?
Мені так сильно хотілося втекти,
скористатися другим шансом, який давали гроші Карли, і покинути Бомбей,
навіть після того, що спіткало людей, які мені допомогли.
Усе буде добре, побачиш.
Дай боже.
Лінбаба, ти віддаєш багато грошей.
Бо мені багато всього потрібно.
Але чому ви це робите?
У мене є причини.
Візьміть. Відбудуйте на них будинки, що згоріли.
Прошу вас.
Я простежу, щоб усе пішло на добру справу.
Увага! Ще дві хвилини. Добре?
Що ж.
Намасти трохи цим.
То мусив бути я.
Іншу людину з моєю освітою не привів би в нетрі скоєний злочин.
Інший злочинець не мав би моєї освіти.
Я не зрозумів цього жарту, доля мене не розсмішила.
Але я знав, що не міг піти.
У нас ще 20 пацієнтів.
Чуєш? Виходь. Добре.
Заходь. Заходь.
Добрий день.
Тобі треба їсти.
Сніданок чемпіонів.
Ти іноді буваєш, мов мала дитина.
Сердита, бо я тобі допомагаю кинути наркотики?
Це ти сердита.
Бісишся, що доводиться про мене дбати?
Я хочу, щоб ти дбала про себе сама, Лізо.
Але ти не хочеш, бо любиш бути безпорадною,
тому що тоді стаєш центром того всесвіту, в якому опинилася.
Є люди, які про тебе дбають, бо люблять тебе.
У цьому нічого поганого.
А що станеться, якщо їх не буде поруч?
Не можна довіку стримувати почуття до людей,
бо вони можуть кинути.
Тільки не це, Лізо. Не зараз.
Я не хочу з тобою сваритися, коли стільки всього сталося.
Вибач.
Твоя правда: я поводжуся, мов егоїстична, розбещена сука.
Що таке?
Учора я могла думати лише про те, щоб не бути слабкою.
А тепер я заплющую очі й бачу лише мертвого Руджула.
Хадер знав.
Він хотів мене захистити й що довше він опирався,
то сильніше я була настроєна довести, що зможу з усім упоратися.
Карло, ти нічого не мусиш доводити.
Тоді угода розсиплеться.
Хіба це буде аж так погано?
Коли ти востаннє забувала про обмеження й була щаслива?
По-справжньому щаслива?
Будемо довбануті разом.
Я обіцяю трохи поїсти й не виносити тобі мозок,
якщо ти обіцяєш лишитися зі мною і слухати платівки, як колись,
поки в нас не скінчиться бухло й гаш.
Добре.
Хочеш відпочити? Я скажу їм, щоб прийшли завтра.
Ні, я в нормі.
Стоп! Доктор Лін відпочине.
Це подяка, докторе Лін.
Ну, взагалі-то, це Прабу придумав.
Це я придумав.
Умовив Касіма Алі й дозволив працювати в його хижі.
Я вмовив Касіма Алі.
І Прабу знайшов усе необхідне.
Я знайшов усе необхідне.
Прабу, це добрий вчинок.
Вам потрібна допомога з пацієнтами?
Ні. Ми справляємося, дякую.
Дуже смачно.
Дуже добре, Лінбаба. Дуже легко, дуже невимушено
ти її відправив геть. Парваті!
Дякую тобі.
Якщо хочеш, я принесу назад тацю, коли ми доїмо.
У чайну.
Ти ж там будеш?
Я там буду.
На що витріщилися? Вам нічого робити?
Ідіть собі.
Задоволений?
Ням-ням.
«Палац» працює лише за попередньою домовленістю.
«Палац» працює, бо ми йому дозволяємо.
Скажи Жу, що ми тут. Іди.
Я ж не безпомічна дівчина, Падмо, яка скориться вашій дисципліні.
Ви повинні лишити тут усю свою зброю.
Не повинен.
Яка честь, Хадербай. Бажаєте щось випити чи з'їсти?
Недавно я мав коротку серйозну зустріч з Руджулом Адекаром.
Зранку я провів трохи часу разом з Валідом Ша.
Тепер я приїхав до вас.
Я не схвалюю ваш бізнес,
але розумію, що такий бізнес мусить існувати.
Тому вам дозволили облаштуватися тут і процвітати.
Але була одна умова вашого успіху. Нейтралітет.
Я помилилася, Хадербай.
Прошу мене простити.
Спершу я думала, що ви про це знали.
А коли зрозуміла, що ні, було вже пізно.
Як ви сам кажете, моє становище в Бомбеї хитке...
Мадам, грати жертву ви не вмієте.
Надіюся, ви краще прикидалися, коли були коханкою і повією.
Я вже сказала, що помилилася.
Та якби я повинна була вмерти за свою помилку,
навряд чи ви приїхали б сюди дивитись, як це станеться.
Мертва ви мені ні до чого. А от жива можете бути корисна.
Затямте, що поїхавши звідси, я візьму з собою ваше життя
як заставу боргу, який ви тепер мені винна.
І коли я щось попрошу, ви це зробите,
інакше тут усе згорить, ставши вашим погребальним вогнищем.
Як ви дізналися?
Від Карли Сааранен?
Від кого?
Я не знаю цього імені.
Руджул належав мені.
Я знав його краще, ніж він знав себе.
За ним стежили: куди він ходив, що робив, з ким бачився.
Але тупість не дала йому це помітити.
Тупість його й убила.
Надіюся, ви не тупа, мадам.
Лінбаба, ми збираємося складати вогнище для похорону Лакшмі,
не хочеш з нами?
Вибач, Джонні. Я не маю права там бути.
Прабу сказав, що ти себе винуватиш.
Прабу забагато говорить.
Давай.
Хадербай сьогодні подарував вам життя. Хіба це розумно?
Жоден чоловік не може ні подарувати, ні відібрати моє життя.
Їхній бізнес я знаю не гірше за них.
Усі ці брати... Пішли вони нахрін.
Може, настав час для сестер, Падмо.
Ми з тобою домовлялися.
Якщо ти про Лізу, своєї частини угоди я дотримався.
Лізи тут уже нема.
Не розумію, чому це моя провина.
Чому ж тоді ти наляканий, Мауріціо?
Я не наляканий.
А схоже, що наляканий.
Можливо, тільки тоді чоловіки й жінки можуть бути по-справжньому однакові,
коли вони безсилі й нажахані.
Але жінки змушені так почуватися набагато частіше, ніж чоловіки.
Зазвичай, чоловіки їх і змушують.
Навіщо я тут?
Ти можеш заслужити моє прощення.
Я слухаю.
Я хочу, щоб ти продавав для мене «коричневий цукор» у Колабі.
Колаба – територія Хадербая.
Але він не продає там героїн.
І ніхто не продає.
Я не клялася йому у вірності. А ти?
Я?
Я нікому не клявся.
Принаймні це чесно.
Мої умови прості.
Ти не називаєш мого імені. І залишаєш собі 20% прибутку.
Сорок. Я дуже сильно ризикую.
Я з тобою не торгуватимуся.
Про яку кількість ми говоримо?
Я дістану стільки афганського геричу, скільки ти зможеш продати.
Добре, домовилися.
Тоді тобі нема чого боятися.
Містере Лін.
Я Абдулла Тагері.
Дехто хоче з вами познайомитися.
Ясно. Хто?
Прошу вас.
Містер Ліндсі Форд?
Можна просто Лін.
Радий знайомству. Я чув про вас хороше.
Завжди приємно почути хороше про іноземців у Бомбеї.
Можливо, ви теж про мене чули. Мене звати Абдель Хадер Хан.
Значить, ви тепер лікар у цих нетрях.
Ну, я... Мені далеко до лікаря.
Можливо, саме тому вам так добре це вдається.
Лікарі не приходять у нетрі за власним бажанням.
Можна змусити людину не чинити зла,
але неможливо змусити її чинити добро, вам не здається?
Я ніколи про це не думав.
Цікаво, що змушує вас.
Ви від мене щось хочете?
Я поки що не знаю.
Тому я й приїхав:
запросити вас провести час зі мною та моїм другою Абдуллою.
Ясно. Не хочу вас образити, але скажу, як є.
У вас досить страшна репутація.
Тому, отак приїхавши, ви повинні розуміти, що мені тривожно
сідати до вас у машину і кудись з вами їхати.
Даю вам слово. Сьогодні ніхто вас і пальцем не зачепить.
А в мене є вибір?
Вибір є завжди.
Зрештою, мабуть, це єдине, що в нас є.
Добре.
Цікава комендантська година.
Влада знає:
цивілізованим людям у містах потрібні місця для збиральництва й полювання.
Тому певні заклади мають право давати хабарі – і порядок зберігається.
Офіційно закон існує. Просто його дотримання необов'язкове.
І хто вирішує, дотримання яких законів обов'язкове, а яких – ні?
Хтось колись сказав, що найгірше в корупції як системі управління те,
що вона дуже добре працює.
Рамеше!
Як твій батько?
У нього все добре, Хадербай. Дякую.
Але в мене неприємності.
Розказуй.
Бай, проблема з моїм орендодавцем.
Він вимагає подвійну плату за житло.
Хоче нас виселити. Не лише мене, всі сім'ї в будинку.
У нього є ґундас, і ці ґундас сильно нас побили.
Навіть батька.
Значить, у нього не все добре.
Так, сер. Він занадто гордий, щоб просити вас про допомогу.
Не хоче вас турбувати.
Але я...
Ти хороший син.
Ми зробимо так, щоб не зачепити його гордість.
І не треба буде говорити про це з твоїм батьком...
доки не усунемо проблему, іншалла.
Дякую, дя... -Ну, все. Так-так.
Що ти зрозумів?
Майже нічого. Щось про його дім і батька.
Орендодавець хоче їх виселити.
Якщо знадобиться – насильно.
І ви погрожуєте тому, хто погрожує їм?
Ти це схвалюєш?
Хіба вам потрібне моє схвалення?
Ви Абдель Хадер Хан.
Хоч мені й легко щось зробити, це не значить, що варто.
Зроби мені приємне. А якби це був ти?
Думаю, якби Рамеш мені подобався, а орендодавець знахабнів,
я б зробив для нього те, що можу.
Навіть порушив би закон?
А хто вирішує, дотримання яких законів обов'язкове, а яких – ні?
Зрештою, хоч би які були закони, хоч би хто це вирішував,
кожен з нас, кожен атом у кожній галактиці, у кожному всесвіті
рухається до Бога.
Я не вірю в Бога.
Тоді нам з тобою треба ще багато говорити.
Рушай. Відвеземо його в клуб.
Ти казала, що лишишся. -Ні. Просто не казала, що не лишуся.
Твоя угода.
Я дуже далеко зайшла, Лізо. Я не маю вибору.
Не можна розчаровувати Хадера Хана.
Залишайся. Будь ласка.
Заради нас обох.
Я бачу, що це з тобою робить. Ти й сама знаєш.
Просто не визнаєш цього.
Обери мене. Залишайся зі мною.
Бо це найважливіше.
Ти мені не чужа людина. Ти це знаєш.
Але ти все одно обираєш його.
У цьому клубі найкращі в Бомбеї співаки газелей.
Що таке газелі?
Пісні про любов. Про любов до Бога.
Хоч би що ти думав, нема ніякої віри в Бога.
Ми його або знаємо, або ні.
Ну, я не знаю Бога, але думаю, що він практично неможливий.
Той факт, що Бог неможливий, доводить, що він існує.
Тобто всі можливі речі не існують?
Я радий, що ти розумієш.
Ні, не розумію.
Друже, ти попався.
Ніщо не існує так, як ми бачимо. Наші очі брешуть.
Усе, що здається реальним, – частина ілюзії.
Ти, я, ця зала.
Якщо все – ілюзія, як знати, що робити, як жити?
Брехати.
Просто психічно здорова людина бреше краще, ніж хвора.
Твої очі брешуть.
Те, що ти, по-твоєму, знаєш, каже тобі, що це не так, але це правда.
Нам більше подобається брехня, бо так легше.
Так ми лишаємося при розумі?
Я не одружений і не маю синів.
Але якщо я тобі скажу, що чітко бачу, що ти мій син,
Абдулла – твій брат, а я твій батько,
ти подумаєш, що це неможливо.
Ти цьому опиратимешся. Так. Я це бачу.
Тобі більше подобається вірити в брехню, що всі ми незнайомці,
і між нами нема зв'язку.
У мене є батько.
Я вас не знаю. А ви не знаєте мене.
А я думаю, що, можливо, знаю.
Про що ви собі брешете, містере Лін?
Ні про що. Я з цим покінчив.
Я знаю, що я таке, що зробив, що я винний.
Я вирішив, що Лін мені подобається.
Як тобі музика?
Неймовірно. Ніколи в житті не чув нічого подібного.
Можна у вас щось спитати?
Усе це, цей вечір... Навіщо ви мене сюди привезли?
Що ви від мене хочете?
А ти що тут робиш?
Слухаю, п'ю чай,
дізнаюся про те, що світ, який я знаю, – ілюзія.
Я сильно накурений.
Ти мав покинути Бомбей.
Хто ваша подруга, містере Лін?
Це Карла Сааранен.
А ми друзі?
Не знаю.
Скажу так: Карла грає основну роль у моєму житті в Бомбеї.
Хоч реальну, хоч ні.
Думаю, вона реальна.
Насправді
Карла доводить, що я правий.
Якби я її вигадав, вона була б до мене добріша.
Карло, дозволь познайомити тебе з Абдуллою Тагері.
Він, виявляється, мій невідомий брат,
якого знайшов мій новий знайомий, містер Абдель Хадер Хан.
Ти, мабуть, чула про нього. -Авжеж.
Радий знайомству, міс Сааранен.
І я. Де ви всі познайомилися?
Доля вирішила звести нас разом.
Цікаво, як таке стається.
Ну, «Нужда з усяким укладе у ліжко».
А хто чудовисько?
Тобто?
Ці слова каже чоловік, який лягає поруч із чудовиськом.
Міс Сааранен розбирається в Шекспірі.
Хтось колись сказав,
що всі питання та більшість відповідей у житті
можна знайти в Шекспіра.
Не хочете до нас приєднатися?
Не можу. Зі мною теж гості.
Нам потрібно завершити справи. Мушу до них вертатися.
Удачі у ваших справах.
Іншалла.
Приємного вам вечора, джентльмени.
Приємний був вечір, Лін.
То була якась перевірка?
Чому ти допомагаєш у Саґар-Вада?
Їм це потрібно.
Тобто це благородний вчинок?
Ні, нічого благородного в мені нема. Повірте.
Нема хороших чи поганих людей.
А от їхні вчинки чи відсутність вчинків роблять їх хорошими чи поганими.
Це місце для мене багато значить.
Дякую за вечір, містере Хан.
Будь ласка, називай мене Хадербай.
Хадербай.
Майже.
Може, це доля мене звела з цими чоловіками, батьком і братом.
Але все, що сталося потім, було наслідком моїх власних рішень,
як Хадер і казав.
Ти її відібрав. Ти відібрав у мене маму.
Вона була для мене всім.
Так.
Я не хотів, але так сталося.
Я втомився, Раві, від того, що щораз усе роблю не так.
Удариш?
Раві!
Що ти робиш, Раві?
Раві, синку...
Твоя мама вмерла.
Зробиш це – втратиш і себе навіки.
Розумієш?
Ця дитина не заслуговує
мати ваше вбивство на совісті, містере Лін.
Ви егоїстичний дурень, якщо цього не розумієте.
Іди в мій дім. Тепер житимеш з моєю сім'єю.
Ні, дядьку Касім. Я його не чіпатиму...
Раві. Роби, як я сказав.
Іди.
Що ти йому сказав?
Що тепер він житиме з моєю сім'єю.
Хатина Лакшмі тепер ваша, містере Лін.
Коли жителям потрібна буде допомога, туди вони до вас ходитимуть.
І це не подарунок.
Так.
НА ОСНОВІ РОМАНУ «ШАНТАРАМ» Ґ. Д. РОБЕРТСА
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька