Kom igen! Använd allt vatten vi har!
Skynda er! Kväv branden med lakan.
Riv kåkarna här. Vi måste göra en brandgata.
Dessa jävla eldar. Vill du döda mig? Kom an!
Vad är det som brinner?
Sagar Wada. Där Lin bodde.
Du sa ju att han stack.
Jag fryser.
Okej. Du måste hålla det rent. Förstår du?
Förstår. Okej.
Bra.
Salaam alaikum, mr Lin. -Wa alaikumu assalam.
Jag heter Qasim Ali. Jag är ledaren här. Prabhu har berättat mycket om dig.
Tack, mr Lin.
Tack för allt du gör.
Jag kunde göra mer med bättre förnödenheter.
Om du ger mig vad ni än har...
Några behöver sjukhusvård, läkemedel, dropp.
Ja, men inget sånt kommer hit.
Du har redan det vi har.
Parvati?
Kan nån titta till Lakshmi?
Vad hände, Lakshmi?
Lin, kom hit!
Okej, ta hit henne.
Jag behöver ett bord åt henne.
Sakta. Försiktigt.
Såja. Det är bra. Det är okej.
Det går bra. Försiktigt.
Fråga om hon har svårt att andas.
Hon måste till sjukhus.
Klarar du det inte här? -Nej.
Det gick nog igenom lungan.
Mamma. -Ravi!
Nej, nej! Det kom ut.
Ravi! -Mamma!
Prabhu! Lägg händerna där.
Tryck hårt.
Flytta på händerna!
Håll i henne. Låt henne inte röra sig. -Okej.
Säg att det här hjälper henne andas.
Rör henne inte!
Gå bort från min mamma!
Jag måste kunna höra!
Ravi, sluta! Han försöker hjälpa henne.
Ravi. -Bra så?
Ravi. -Mamma!
Ravi.
Shit. Fan också.
Vad hände? -Hon behöver en läkare, nu!
Ur vägen!
Prabhu, hjälp mig lyfta henne.
På tre. Ett, två, tre.
Mamma. -Mr Lin, vart tar du henne?
Hon behöver en läkare, annars dör hon snart.
Låt henne då dö med människorna hon älskar.
Jag vill att hon lever med dem, inte dör. Prabhu?
Det här är fel. -På tre. Ett, två, tre.
Ravi. -Det är okej.
Vi tar dig till en läkare. -Gå!
Ravi!
Oroa dig inte, Ravi. De hjälper din mor.
Lin.
Lin, lyssna!
Hon dör inte. Inte på grund av mig.
Hallå! Vi behöver hjälp!
Hallå! Stanna!
Prabhu. -Nån ligger döende här!
Prabhu.
Hallå! Stanna!
Lin, sluta! Det räcker!
Vad sa hon?
Det spelar ingen roll.
Jag vill veta.
Hon frågade efter Ravi.
De är snart tillbaka.
Hur många kåkar brann ner?
Trettio. Inklusive min.
Mamma!
Jag ska hämta lite mat och te.
Jag är inte hungrig.
Lin.
Du försökte göra ditt bästa. Jag vet det. Du kan...
Det var mitt fel.
Hade jag inte varit här, hade branden aldrig hänt...
Lin, snälla.
Eldsvådor är nåt som händer här.
Tror du inte jag hatar att Lakshmi är borta?
Vi hade tur den här gången. Ifjol var det en mycket större brand.
Fler än 20 dog.
Jag ska hämta lite mat.
Ner... Fan.
Ner med skrivplattan och upp med händerna.
Rör dig, för fan.
Rör inga jävla larm, okej?
Kan ni snälla fylla påsarna?
Allt är försäkrat. Tänk inte ens på saken.
Gör som han säger.
Snälla... Laura. -Okej, okej.
Skaffa er ett jobb, latmaskar.
Hördu! Ursäkta, men det här är faktiskt vårt jobb, fetto.
Så stå inte i vägen när vi jobbar.
Kom igen, gumman. Allt är bra. Du behöver bara fylla påsen.
Hon är ju livrädd!
Fyll påsarna!
Ur vägen!
Se var du går.
Förlåt. Mitt fel.
Hördu! Släpp mig.
Släpp pistolfan.
Släpp mig! Din jävel. Släpp pistolen!
Släpp mig, för fan.
Släpp den! -Okej!
Vad fan gjorde du?
Rör på dig.
Dale.
Rör dig, för fan.
Nu! Kom igen.
Dale.
Ring en ambulans, nån!
Okej. Håll dig vaken.
Du klarar dig, kompis.
Håll dig vaken.
Bort från honom!
Salaam alaikum, Walidbhai.
Alaikumu assalam, Khaderbhai.
Intressant ställe du valde.
Tänk hur många som försörjde sig här i bättre tider.
Arre, allt har väl ett bäst före-datum?
Och alla.
Du ville prata. Det är här vi kan göra det.
Rujul Aadekar är död.
Hade jag varit du, hade jag gjort samma sak.
Det råder fred mellan alla företag.
Våra mannar dödar inte varann på gatan, och alla är nöjda.
Bara för att företagen drivs av gamla män som är nöjda som det är.
Förutom ditt?
Förutom mitt.
Rujul trodde att du var svag.
Att veta vad som är rätt gör ingen svag.
I så fall hade du fortfarande haft hand om passmarknaden i Colaba, och inte jag.
Är det vad det här är, Walid?
Vill du starta krig över ditt skadade ego?
Jag börjar inte nåt. Det här är affärer.
Sagar Wada är värt en förmögenhet. Så jag gav Rujul ett bättre erbjudande.
Jag tänker inte förlora Sagar Wada.
Är det ett hot?
Det är bara ett faktum.
Kanske för dig, chachu.
En man kan säga att hans fru är vacker medan en annan bara ser en gris.
Det är ett faktum att jag har fler mannar och mer pengar än du.
Det är ett faktum att kvinnor och droger är framtiden,
men du vill stanna i det förflutna.
Man måste ge människor vad de vill ha. Annars är man historia.
Kanske jag reser en staty av dig vid Sagar Wadas port.
Alltid ett nöje att träffas, Walidbhai.
Är du vaken? Bra. Kom. Du måste se en grej.
Ge mig bara en minut.
Kommer du?
Vad gör de?
De är dina patienter.
Vad pratar du om?
De hörde om ditt... doktorerande igår, så nu vill de träffa dig.
Nej. Jag är inte...
Lin, nej. De väntar gärna. -Jag kan inte.
De har varit här en timme redan. Jag sa att du behövde sova.
Prabhu.
Om du inte vore här, hade de ändå väntat, men på ingenting.
Det dödar hjärtat.
Men att vänta på nåt är annorlunda.
Jag kan inte. Jag är inte ens läkare.
En dålig läkare är bättre än ingen läkare.
Jag menar inte att du är dålig. Bara att det är okej om du är det.
Lin... snälla!
Prabhu. -Lakshmi var döende ändå.
Och vi ska sörja henne.
Men så är det bara ibland.
Allt bra, Prabhu? -Ja.
Mr Lin.
Jag vill bara be om ursäkt för igår. Jag borde ha lyssnat på dig.
Qasim, tänker han hjälpa oss?
Jag ville fly mer än nånsin,
ta den andra chans som Karlas pengar gav mig och lämna Bombay,
trots att folk fått lida för att de hjälpte mig.
Det ordnar sig.
Inshallah.
Det är mycket pengar att ge bort.
Ja, men jag kommer behöva mycket.
Varför gör du det här?
Jag har mina skäl.
Ta det. Bygg upp hemmen som brann ner med det.
Snälla.
Jag ska se till att allt spenderas väl.
Då så! Bara två minuter till. Okej?
Okej.
Smörj den med det här, okej?
Det måste vara jag.
Nån annan med min utbildning hade inte tvingats till slummen av sina brott.
En annan brottsling hade inte haft min utbildning.
Jag fattade inte skämtet, och ödet fick mig inte att skratta.
Men jag kunde inte bara gå.
Vi har 20 patienter kvar.
Okej? Ut.
Kom igen.
Hej.
Du måste äta.
Världens bästa frukost.
Du är så barnslig ibland. Är du arg för att jag hjälper dig bli ren?
Det är du som är arg.
Enerverar det dig så mycket att ta hand om mig?
Jag vill att du tar hand om dig själv. Men du gillar att vara maktlös.
Det gör dig till mittpunkten i vilket jävla universum du än bor i.
Vissa tar hand om en för att de älskar en. Det är inget dåligt.
Och vad händer när de inte är där?
Man kan inte skita i att bry sig om folk ifall de sticker.
Jag klarar inte det här. Inte nu.
Jag vill inte gräla med dig, eller nån annan.
Förlåt.
Du har rätt. Jag är bara en egoistisk, bortskämd subba.
Vad är det?
Igår var det enda jag kunde tänka på att inte vara svag.
Men varje gång jag blundar nu ser jag bara Rujuls döda kropp.
Khader visste.
Han försökte skydda mig. Och ju mer han försökte...
...desto mer ville jag bevisa att jag klarar det.
Du behöver inte bevisa nåt.
Då går affären i stöpet.
Vore det så hemskt?
När släppte du senast loss och var lycklig?
Riktigt lycklig?
Vi super loss.
Jag lovar att äta lite och inte vara så satans jobbig,
om du lovar att stanna här och spela skivor som den gamla goda tiden
tills spriten och haschet tar slut.
Okej.
Behöver du vila? Jag kan be dem komma imorgon.
Nej, det är lugnt.
Stopp! Dr Lin tar en paus nu.
Det här är för att tacka dig, dr Lin.
Men det var faktiskt Prabhus idé.
Det var min idé.
Han fick Qasim Ali att låna mig hans kåk.
Jag övertalade Qasim Ali.
Prabhu fixade alla förnödenheter.
Jag fixade det.
Prabhu, det var bra gjort.
Behöver du hjälp med patienterna?
Det är lugnt. Tack.
Men gud vad gott.
Snyggt där, Linbaba. Väldigt smidigt. Tills du bad henne dra. Parvati!
Tack ska du ha.
Jag kan komma tillbaka med brickan när vi är klara.
Till caféet.
Kommer du vara där?
Ja.
Jaha, vad fan glor ni på? Har ni inget arbete att gå till?
Sätt fart.
Du gillar det, va?
Smaskens.
Palace är öppet för bokade gäster.
Palace är öppet för att vi tillåter det. Hälsa Zhou att vi är här. Gå nu.
Jag är inte nån hjälplös flicka som ger efter för din disciplin.
Du måste lämna eventuella vapen här.
Nej, det måste jag inte.
Vilken ära, Khaderbai. Vill du ha nåt att dricka eller äta?
Jag pratade nyligen med Rujul Aadekar.
I morse träffade jag Walid Shah. Och nu är jag här för att träffa dig.
Jag gillar inte era affärer, men jag förstår att ni måste finnas till.
Så ni har tillåtits komma hit och frodas.
Men er framgång kan tillskrivas ett villkor – neutralitet.
Jag begick ett misstag.
Jag kan bara be om ursäkt.
Först trodde jag att du kände till det.
När jag insåg det motsatta var det redan för sent.
Som du sa är min position här i Bombay sårbar...
Du spelar inte offer väl, madame.
Jag hoppas att du fejkade bättre när du var en älskarinna och hora.
Som jag sa, jag begick ett misstag.
Men om det hade lett till min död,
tror jag inte att du skulle bevittna den i egen hög person.
Död har jag ingen nytta av dig. Levande kanske jag har det.
När jag går härifrån så tar jag ditt liv med mig,
som säkerhet mot din skuld till mig.
När jag sedan ber dig om nåt så gör du det.
Annars blir det här stället ditt likbål.
Hur fick du reda på det?
Genom Karla Saaranen?
Vem då?
Låter inte bekant.
Rujul tillhörde mig.
Jag kände honom bättre än han kände sig själv.
Jag lät honom följas. Vart han gick, vem han träffade.
Det var dumt av honom att tro nåt annat. Hans dumhet blev hans fall.
Jag hoppas du inte är lika dum.
Linbaba, vi ska bygga bålet till Lakshmis begravning.
Ifall du ville följa med?
Tyvärr, Johnny. Jag har ingen rätt att vara där.
Prabhu sa att du klandrar dig själv.
Prabhu snackar för mycket.
Khaderbhai gav dig ditt liv idag. Är det här klokt?
Mitt liv är inte för andra att ge eller ta.
Jag kan deras affärer lika väl som dem.
Alla dessa män... Åt helvete med dem.
Det kanske är tjejernas tur, Padma.
Vi hade en överenskommelse.
Om du menar Lisa, så höll jag min del.
Lisa är borta.
Hur är det mitt fel?
Varför är du då så rädd, Maurizio?
Det är jag inte.
Men jag tror det.
Jag tror det är den enda tiden då män och kvinnor verkligen är jämlika:
när de är maktlösa och livrädda.
Men kvinnor tvingas känna det så mycket mer än män.
Av män, vanligtvis.
Varför är jag här?
Det finns ett sätt du kan tjäna min förlåtelse.
Jag lyssnar.
Sälj heroin åt mig i Colaba.
Colaba är Khaderbhais revir.
Men han säljer inte heroin där.
Ingen gör det.
Jag är inte skyldig honom nån lojalitet. Är du det?
Jag?
Inte till nån.
Du är åtminstone ärlig.
Jag har enkla villkor.
Mitt namn yttras aldrig. Du behåller 20 % av vinsten.
Fyrtio. Jag tar hela risken.
Det här är ingen förhandling.
Hur mycket rör det sig om?
Jag har tillgång till så mycket afghanskt som du kan sälja.
Okej då. Taget.
Då har du inget att vara rädd för.
Mr Lin?
Jag heter Abdullah Taheri.
Jag har nån här som vill träffa dig.
Okej. Vem då?
Kom.
Mr Lindsay Ford?
Kalla mig Lin.
Trevligt att träffas. Jag har hört mycket gott.
Det är alltid kul att höra goda ting om utlänningar i Bombay.
Du kanske har hört talas om mig med. Jag heter Abdel Khader Khan.
Så du är läkaren här nu?
Tja, jag är långt ifrån läkare.
Det kanske är därför det går så bra.
Läkare går inte in i slummen frivilligt.
Vi kan förmå folk att inte göra illdåd, men inte förmå dem att göra gott.
Jag har aldrig riktigt tänkt på det.
Jag undrar vad som förmår dig.
Behöver du hjälp med nåt?
Jag vet inte än.
Det är därför jag är här,
för att bjuda in dig att umgås med mig och min vän Abdullah.
Du, jag menar inget illa, men jag måste säga en sak.
Du har ett ganska läskigt rykte,
så att du bara dyker upp så här... Du kanske fattar att jag tänker efter
innan jag hoppar in i en bil med dig.
Jag kan lova att inget illa händer dig ikväll.
Har jag nåt val?
Man har alltid ett val.
Sist och slutligen tror jag det är det enda vi har.
Okej.
Inte mycket till utegångsförbud. -Myndigheterna vet
att civiliserat folk i storstäder behöver platser att samlas och jaga.
Så vissa etablissemang får betala en muta för att återställa ordningen.
Lagen står – den verkställs inte bara.
Vem väljer vilka lagar som verkställs eller inte?
Nån sa en gång att det värsta med korruption som styrande system
är att det fungerar så bra.
Ramesh!
Hur mår din far?
Bara bra, Khaderbai. Tack.
Men jag har ett problem.
Berätta.
Det har att göra med min hyresvärd.
Han begär dubbel hyra nu.
Han vill vräka oss. Inte bara mig, utan alla familjer i byggnaden.
Han har hejdukar som slår oss.
Till och med min far.
Då mår han ju inte så bra.
Nej, sir. Han är för stolt för att be dig om hjälp
och vill inte störa dig.
Men jag...
Du är en bra son.
Vi ska inte såra hans stolthet.
Och du behöver inte nämna det här för din far...
...tills det är löst, inshallah. -Tack.
Hur mycket förstod du?
Inte mycket. Nåt om hans hem och far.
Deras hyresvärd vill att de sticker.
Med våld, om så krävs.
Så du hotar han som hotade dem?
Samtycker du?
Du behöver inte mitt samtycke.
Du är Abdel Khader Khan.
Bara för att jag kan göra nåt betyder det inte att jag borde det.
Vad hade du gjort?
Om jag gillade Ramesh, och hans hyresvärd gick för långt,
hade jag gjort vad jag kan. -Även om det är nåt olagligt?
Vem väljer vilka lagar som verkställs eller inte?
Sist och slutligen, oavsett lagar eller vem som väljer...
Var och en av oss, varje atom i varje galax i varje universum,
rör sig närmare Gud.
Jag tror inte på Gud.
Då har vi två mycket mer att prata om.
Kör. Vi tar honom till klubben.
Du sa att du stannar. -Nej. Jag sa inte att jag inte stannar.
Din uppgörelse.
Jag har kommit så långt. Jag har inget val.
Får inte göra Khader Khan besviken.
Stanna. Snälla.
För bådas skull.
Jag kan se hur det påverkar dig. Du med, men du vägrar erkänna det.
Välj mig. Stanna med mig.
För det här är viktigast.
Jag bryr mig om dig. Det vet du.
Men du väljer honom ändå.
Den här klubben har Bombays bästa ghasel-sångare.
Vad är en ghasel?
Kärlekssånger. Till Gud.
Oavsett vad du tror, så går det inte att tro på Gud.
Antingen känner man honom eller inte.
Nå, jag känner inte Gud, men... jag tror han är ganska omöjlig.
Att Gud är omöjlig är bevis för Hans existens.
Betyder det att alla möjliga saker inte existerar?
Vad härligt att du förstår!
Faktiskt inte.
Nu ligger du illa till, min vän.
Inget existerar så som vi ser det. Våra ögon ljuger.
Allt som ser verkligt ut är en del av illusionen. Du, jag, rummet här.
Så om allt är en illusion, hur vet vi då hur man borde leva?
Vi ljuger.
Den vettige mannen ljuger bara bättre än den ovettige.
Ögonen ljuger.
Det du tror att du vet säger att det inte är så, men det är sant.
Vi föredrar att ljuga för att det är enklare.
Är det så vi hålls vettiga?
Jag är ogift. Jag har inga söner.
Men om jag säger att jag kan se tydligt att du är min son,
Abdullah är din bror, jag är din far, så tänker du att det är omöjligt.
Du kommer att motsäga det. Jag kan se det.
Du föredrar att tro på lögnen att alla är främlingar utan nåt samband.
Jag har en far.
Och jag känner inte dig. Du känner inte mig.
Jag tror att jag kanske gör det.
Vad ljuger du om för dig själv, mr Lin?
Det gör jag inte. Inte nu längre.
Jag vet vad jag är, vad jag har gjort, vad jag är skyldig.
Jag har bestämt mig för att gilla Lin.
Vad tyckte du?
Otroligt. Jag har aldrig hört nåt liknande.
Får jag fråga dig nåt?
Allt det här ikväll... Varför tog du hit mig?
Vad vill du mig?
Vad gör du här?
Lyssnar, dricker te,
lär mig att världen är en illusion.
Jag är ganska stenad.
Du skulle ju lämna Bombay.
Vem är din vän, mr Lin?
Det här är Karla Saaranen.
Är vi vänner?
Jag är osäker.
Men Karla har haft en viktig roll i mitt liv i Bombay.
Verklig eller inte.
Jag tror hon är verklig.
Faktiskt...
...så bevisar Karla att jag har rätt.
Hade jag hittat på henne, hade hon varit snällare.
Karla, låt mig presentera Abdullah Taheri,
min brorsa från en annan morsa, tydligen,
återförenade tack vare min senaste bekant, mr Abdel Khader Khan.
Du har säkert hört talas om honom. -Javisst.
Trevligt att träffas, ms Saaranen.
Detsamma. Hur känner ni varandra?
Ödet förde oss samman.
Det är lustigt när det händer.
Tja, "olyckan skaffar en ofta kuriösa sängkamrater".
Vem är monstret?
Vad menar du?
Den repliken sägs av nån som ligger med ett monster.
Ms Saaranen kan sin Shakespeare.
Det var nån som sa att alla frågor och de flesta svaren här i livet
går att hitta i Shakespeare.
Vill du slå dig ner?
Jag kan inte. Jag har egna gäster.
Vi har affärer att avsluta. Jag borde gå tillbaka.
Lycka till med affärerna.
Inshallah.
Ha en trevlig kväll, mina herrar.
Det här var kul, Lin.
Var det här nåt slags prov? -Varför hjälper du folk i Sagar Wada?
De behövde det. -Så du gör det av ädelhet?
Det finns inget ädelt med mig. Det kan du lita på.
Det finns inga goda eller onda människor.
Det är vad de gör, eller vägrar göra, som gör dem goda eller onda.
Det här stället betyder mycket för mig.
Tack för ikväll, mr Khan.
Snälla... kalla mig Khaderbhai.
Khaderbhai.
Det får duga.
Ödet kanske förde mig samman med dessa män. Far och bror.
Men allt som följde var resultatet av mina egna val,
precis som Khader sa.
Du tog bort henne. Du tog bort min mor.
Hon var mitt allt.
Ja.
Det var inte meningen, men det hände.
Jag är trött, Ravi, på att ha så jävla fel hela tiden.
Tänker du använda den?
Ravi!
Vad gör du, Ravi?
Ravi, min gosse...
Din mor är borta.
Gör du det här, så förlorar du dig själv för evigt också.
Förstår du?
Han förtjänar inte att bära ditt mord på sitt samvete.
Du är en dåre som inte visste bättre.
Gå hem till mig. Du bor med oss nu.
Nej, snälla. Jag skadar honom inte, men... -Ravi. Gör som jag säger.
Gå nu.
Vad sa du?
Att han bor med min familj nu.
Lakshmis kåk är numera din.
När folket här behöver din hjälp så är det här de hittar dig.
Det här är inte en gåva.
BASERAD PÅ SHANTARAM AV GREGORY DAVID ROBERTS
Undertexter: Borgir Ahlström