Kom nu! Vi må bruge alt det vand, vi har.
Fart på! Brug lagner til at slukke ilden.
Riv hytterne ned. Vi må lave et brandbælte.
Jeg hader de ildebrande. Vil I dræbe mig? Så kom an!
Hvad er det, der brænder?
Det er Sagar Wada. Det var der, Lin boede.
Du sagde selv, han var rejst.
Jeg fryser.
Godt. Du skal sørge for at rense det. Forstår du det?
Forstået. Okay. -Godt.
Salaam alaikum, mr. Lin. -Wa alaikumu assalam.
Jeg hedder Qasim Ali. Jeg er stedets leder.
Prabhu har fortalt mig om Dem. Tak, mr. Lin.
Tak for det, De gør.
Jeg kunne udrette mere med bedre udstyr. Hvis De kan give mig mere...
Mange har brug for lægehjælp, medicin, drop.
Ja, men de ting får vi ikke her. De har allerede fået det, vi har.
Parvati?
Kan nogen tilse Lakshmi?
Hvad er der sket, Lakshmi?
Lin, kom her!
Kom med hende.
Find et bord, hun kan ligge på.
Langsomt. Forsigtigt.
Du skal nok klare den. Du er okay.
Du skal nok klare den. Rolig.
Spørg, om hun har svært ved at få luft.
Hun skal på hospitalet for at få metallet fjernet.
Kan du ikke gøre det? -Nej.
Jeg tror, lungen er punkteret.
Mor. -Ravi!
Nej. Nej! Det faldt ud.
Ravi! -Mor!
Prabhu! Hold hænderne der, ikke?
Tryk til.
Flyt hænderne. Flyt hænderne!
Hold hende. -Okay.
Hun må ikke bevæge sig. Sig, at det hjælper på vejrtrækningen.
Rør hende ikke!
Hold dig væk fra min mor!
Qasim, jeg skal have ørenlyd.
Ravi, hold op. Han prøver at hjælpe hende.
Ravi. -Hjalp det?
Ravi. -Mor!
Ravi.
Pis. Fuck.
Hvad skete der? -Hun har brug for lægehjælp.
Væk!
Prabhu, hjælp mig med at løfte hende.
På tre. En, to, tre.
Mor. -Mr. Lin, hvor skal De hen med hende?
Hvis hun ikke straks får lægehjælp, dør hun.
Så lad hende dø omgivet af sine kære.
Hun skal overleve med sine kære, ikke dø sammen med dem. Prabhu?
Det er forkert. -På tre. En, to, tre.
Ravi. -Lakshmi, det er okay.
Vi får dig til lægen. -Af sted!
Ravi.
Bare rolig, Ravi. De hjælper din mor.
Lin.
Lin, hør efter! -Jeg vil ikke være skyld i, at hun dør.
Vi har brug for hjælp!
Hallo! Stop!
Prabhu. -En kvinde er ved at dø!
Prabhu.
Stop!
Lin, stop! Ikke mere!
Hvad sagde hun?
Det er ligegyldigt.
Jeg vil vide det.
Hun spurgte efter Ravi.
De er snart tilbage.
Hvor mange hytter er brændt?
Tredive. Deriblandt min.
Mor!
Jeg henter mad og chai, ikke?
Jeg er ikke sulten.
Lin.
Du gjorde jo dit bedste, så du kan...
Det var min skyld.
Prabhu, var det ikke for mig, var branden ikke opstået.
Lin, hold nu op.
Ildebrande forekommer her.
Tror du ikke, jeg hader, at Lakshmi er væk?
Vi er heldige her. Sidste år brændte meget mere af jhopadpattien i en større brand.
Mere end 20 døde.
Jeg kommer med mad, ikke?
Smid... Fuck.
Smid det clipboard, og tag hænderne op.
Kom nu, for fanden.
I holder jeg kraftedeme fra alarmen.
Er I søde at fylde poserne?
Bare rolig. Banken er forsikret.
Gør, som han siger.
Kom nu... Laura. -Okay.
Få jer dog et job, dovne hunde.
Hallo! Det her er vores job, din fede so.
Du vil ikke forhindre os i det, vel?
Kom nu, snuske. Du skal bare fylde posen.
Kan du ikke se, hun er bange? -Bare fyld posen!
Af banen! Flyt jer!
Se dig for.
Undskyld. Min fejl.
Slip mig.
Slip så den pistol.
Slip mig! Møgsvin. Slip pistolen!
Fjern dig, for helvede.
Slip så pistolen! -Okay. Okay!
Hvad har du gjort?
Af sted.
Dale.
Dale, kom nu, for helvede.
Nu. Fart på.
Dale.
Ring efter en ambulance.
Okay. Hold ud. Så.
Du skal nok klare den, makker.
Hold ud.
Væk fra ham!
Salaam alaikum, Walidbhai.
Alaikumu assalam, Khaderbhai.
Interessant valg af mødested.
Det er trist at tænke på, hvor mange mænd der i bedre tider tjente til føden her.
Alting har en udløbsdato, ikke?
Og alle.
Du ville tale med mig. Det kan vi gøre her.
Rujul Aadekar er død.
Var jeg i dit sted, ville jeg have gjort det samme.
Der er fred mellem syndikaterne.
Vores folk skyder ikke hinanden på gaden, og alle er tilfredse.
Der er fred, fordi syndikaterne ledes af gamle mænd, der accepterer status quo.
Bortset fra dit? -Bortset fra mit.
Rujul mente, at du var svag, ikke?
Man er ikke svag, fordi man står fast på det, der er rigtigt.
Ellers sad du snarere end jeg stadig på pasmarkedet i Colaba.
Er det sagens kerne, Walid?
Får din sårede stolthed dig til at starte en krig?
Jeg starter ikke noget. Det er forretning, yaar.
Sagar Wada er en formue værd. Jeg gav bare Rujul et bedre tilbud.
Jeg vil ikke miste Sagar Wada.
Er det en trussel? -Det er blot en konstatering.
Måske for dig, chachu.
En mand kan sige, at hans kone er smuk,
mens en anden kun ser en gris.
Det er en kendsgerning, at jeg har flere folk og penge end dig.
Det er en kendsgerning, at kvinder og stoffer er fremtiden,
og alligevel klamrer du dig til fortiden.
Man må efterkomme folkets ønsker. Ellers er man snart glemt.
Måske bygger jeg en statue af dig ved indgangen til mit Sagar Wada, ikke?
Som altid en fornøjelse at tale med dig, Walidbhai.
Er du vågen? Godt. Kom. Der er noget, du skal se, chef.
Giv mig et øjeblik.
Kom nu, ikke?
Hej.
Hvad laver de?
Dine patienter.
Hvad snakker du om?
De har hørt om, at du ydede lægehjælp i går, så nu vil de tilses.
Nej. Jeg er ikke...
De venter gerne, Linbaba. -Jeg kan ikke.
De har ventet over en time. Jeg sagde, du skulle sove.
Prabhu.
Selv hvis du ikke var her, ville de vente, men så ventede de ikke på noget.
Så dør håbet. Men det er anderledes at vente på noget, ikke?
Jeg kan ikke. Jeg er ikke engang læge.
Selv en dårlig læge er bedre end ingen læge.
Jeg siger ikke, du er dårlig, men hvis du var, ville det være okay.
Lin, jeg beder dig.
Prabhu. -Lakshmi var død uanset hvad.
Vi sørger over hende.
Men sådan kan det gå.
Hvordan går det, Prabhu? -Okay.
Mr. Lin.
Undskyld for i går aftes. Du havde ret. Jeg skulle have lyttet.
Qasim, vil han hjælpe os?
Jeg havde kun lyst til at stikke af
og gribe den mulighed, Karlas penge havde givet mig, og forlade Bombay,
uanset hvad det havde kostet de folk at hjælpe mig.
Det skal nok gå godt.
Om Gud vil.
Det er mange penge at forære væk, Linbaba.
Jamen jeg får brug for mange ting.
Hvorfor gør du det?
Jeg har mine årsager.
Tag dem. Brug dem på at genopbygge de boliger, der brændte ned.
Kom nu.
Jeg vil sørge, at de gør gavn.
Godt! Bare to minutter mere.
Okay.
Kom det her på, ikke?
Det skulle være mig.
En anden mand med min uddannelse var ikke endt i slummen på grund af kriminalitet.
En anden kriminel havde ikke haft min uddannelse.
Jeg fattede ikke joken, og skæbnen fik mig ikke til at le.
Men jeg kunne ikke bare smutte.
Vi har 20 patienter til.
Okay? Ud. Okay.
Kom så.
Hej.
Du skal spise.
Vindernes morgenmad. -Nogle gange er du bare så barnlig.
Er du sur over, at jeg får dig afvænnet?
Det er dig, der er sur.
Gør det dig så rasende, at du må tage dig af mig?
Du skal tage dig af dig selv, Lisa.
Men det vil du ikke, fordi du kan lide at være svag,
for så er du omdrejningspunkt for det univers, du lever i.
Nogle tager sig af andre af kærlighed.
Det er ikke negativt.
Hvad sker der så, når de ikke er der?
Man kan ikke undlade at holde af andre, fordi de måske forsvinder.
Jeg magter ikke det her, Lisa. Ikke nu.
Jeg gider ikke skændes med dig, når der sker så meget.
Undskyld.
Du har ret. Jeg opfører mig som en egoistisk, forkælet mokke.
Hvad er der?
I går kunne jeg kun tænke på, at jeg ikke måtte være svag.
Og nu lukker jeg øjnene, og det eneste, jeg ser, er Rujuls lig.
Khader vidste det.
Han ville beskytte mig, og jo mere han gjorde det...
...desto mere besluttet blev jeg på at bevise, at jeg kunne klare det.
Du har intet at bevise, Karla.
Ellers bliver aftalen ikke til noget.
Vil det være så slemt?
Hvornår har du sidst smidt hæmningerne og været glad?
For alvor glad?
Lad os blive blæste sammen.
Jeg lover, at jeg spiser og lader være med at irritere dig,
hvis du lover at blive her og høre plader med mig ligesom i gamle dage,
indtil vi løber tør for sprut og hash.
Okay.
Skal du hvile dig? De kan komme igen i morgen.
Nej, det går.
Stop! Dr. Lin holder en pause nu.
Det her er for at sige tak, dr. Lin.
Jamen det var faktisk Prabhus idé.
Det var min idé.
Han overtalte Qasim Ali og lod mig bruge hans hytte.
Jeg overtalte Qasim Ali til det.
Det var Prabhu, der skaffede alle remedierne.
Jeg skaffede remedierne.
Prabhu, det var godt, du gjorde det.
Har du brug for hjælp med patienterne?
Nej, vi klarer os. Ellers tak.
Det smager godt.
Det var flot, hvad, Linbaba? Meget elegant og kækt, indtil du afviste hende. Parvati!
Tak, ikke?
Jeg kan komme tilbage med bakken, når vi er færdige.
Til chaibutikken.
Er du der?
Jeg skal nok være der.
Hvad glor I på?
Kom så.
Du nyder det?
Lækkert.
Paladset er kun åbent for gæster med en aftale.
Paladset er kun åbent med vores tilladelse.
Sig til Zhou, at vi er her. Af sted.
Jeg er ikke en hjælpeløs pige, Padma, som du kan kue.
Du skal efterlade dine våben her.
Nej, det skal jeg ikke.
Det er mig en ære, Khaderbhai. Må jeg byde på noget at spise eller drikke?
Jeg havde for nylig en alvorlig stund med Rujul Aadekar.
Her til morgen mødtes jeg med Walid Shah.
Og nu besøger jeg dig.
Jeg billiger ikke din forretning,
men jeg anerkender, at den må eksistere. Så det har du fået lov til at lukrere på.
Men din succes har haft én betingelse. Neutralitet.
Jeg begik en fejl, Khaderbhai.
Det kan jeg kun beklage.
Først gik jeg ud fra, at du vidste besked.
Da jeg indså, at det ikke var tilfældet, var det for sent.
Som du siger, er min status her i Bombay sårbar...
Du egner dig ikke til at lege offer.
Jeg håber, du var bedre til at foregive, da du var skøge.
Jeg begik som sagt en fejl.
Men hvis den skulle koste mig mit liv,
var du næppe selv taget herud for at se det ske.
Du gør ingen nytte, hvis du er død. Det kan du måske gøre, hvis du er i live.
Du skal forstå, at jeg tager dit liv med mig, når jeg går,
som pant for den gæld, du nu har til mig.
Når jeg giver dig en ordre, adlyder du,
for ellers brænder stedet her ned som dit ligbål.
Hvordan fandt du ud af det?
Var det Karla Saaranen?
Hvem? Det navn kender jeg ikke.
Rujul tilhørte mig.
Jeg kendte ham bedre, end han kendte sig selv.
Jeg fik ham skygget. Jeg vidste, hvad han lavede, og hvem han talte med.
Det var han for tåbelig til at regne ud. Hans tåbelighed fik ham dræbt.
Jeg håber ikke, du er tåbelig.
Linbaba, vi skal bygge ligbålet til Lakshmis begravelse.
Hvis du vil med.
Beklager, Johnny. Jeg har ikke ret til at være der.
Prabhu sagde, at du bebrejder dig selv.
Prabhu taler for meget.
Ja.
Khaderbhai lod dig leve i dag. Er det her fornuftigt?
Ingen mand bestemmer, om jeg skal leve eller dø.
Jeg kender deres metoder lige så godt som dem.
Alle de bhaier... Op i røven med dem.
Måske er det behainernes tur, Padma.
Vi to havde en aftale.
Hvis du taler om Lisa, overholdt jeg min del.
Lisa er væk.
Det er vel ikke min skyld.
Hvorfor er du så bange, Maurizio?
Det er jeg heller ikke. -Det tror jeg, du er.
Det er nok det eneste tidspunkt, hvor mænd og kvinder for alvor kan være lige.
Når de er magtesløse og skrækslagne.
Men det tvinges kvinder til at opleve meget oftere end mænd.
Af mænd, typisk.
Hvorfor er jeg her?
Du kan gøre dig fortjent til min tilgivelse.
Jeg lytter.
Du skal sælge heroin for mig i Colaba.
Colaba er Khaderbhais territorium.
Men han sælger ikke heroin der.
Det gør ingen andre heller.
Jeg skylder ham ikke min troskab. Gør du?
Mig?
Jeg skylder ingen min troskab. -Det er i det mindste ærlig snak.
Mine betingelser er enkle.
Mit navn bliver aldrig nævnt. Du beholder 20% af fortjenesten.
Fyrre. Det er mig, der løber risikoen.
Jeg forhandler ikke med dig.
Hvor meget taler vi om?
Jeg har adgang til så meget afghansk dope, som du kan sælge.
Så har du en aftale.
Så har du intet at frygte.
Mr. Lin?
Jeg hedder Abdullah Taheri.
Der er en, der gerne vil møde Dem.
Okay. Hvem er det?
Værsgo.
Mr. Lindsay Ford?
"Lin" er fint.
Dejligt at møde dig. Jeg har hørt gode ting om dig.
Det er altid rart at høre gode ting om udlændinge her i Bombay.
Måske har du også hørt om mig. Jeg hedder Abdel Khader Khan.
Så nu er du læge i baraklejren.
Altså, jeg er så langtfra læge.
Måske er det derfor, du gør det så godt.
Læger tager ikke frivilligt ud til en jhopadpatti.
Man kan presse folk til ikke at være onde, men ikke til at gøre gode gerninger, vel?
Det har jeg aldrig rigtig tænkt over.
Gad vide, hvad der driver dig.
Kan jeg gøre noget for dig?
Det ved jeg ikke endnu.
Derfor vil jeg bede dig tilbringe noget tid sammen med mig og min ven Abdullah.
Jeg vil ikke støde nogen, men nu siger jeg det bare.
Du har et skræmmende ry.
Når du bare dukker op her, kan du nok forstå, at jeg bliver lidt nervøs
ved tanken om at køre af sted med dig.
Du har mit ord på, at du ikke lider overlast her til aften.
Har jeg noget valg?
Man har altid et valg.
I sidste ende er det nok det eneste, vi har.
Okay.
Så meget for spærretid.
Myndighederne ved godt,
at civiliserede mennesker i storbyer skal have steder, hvor de kan samle og jage.
Visse etablissementer tillades at betale bestikkelse, så ordenen kan bevares.
Officielt består loven. Den håndhæves bare ikke.
Hvem bestemmer, hvilke love der håndhæves, og hvilke der ikke gør?
Nogen sagde engang, at det værste ved korruption som styreform er,
at den fungerer så godt.
Ramesh!
Hvordan har din far det?
Han har det godt, Khaderbhai. Tak.
Men jeg har et problem.
Sig frem.
Bhai, det er min udlejer.
Han opkræver allerede dobbelt leje.
Han vil sætte både os og alle de andre familier i bygningen på gaden.
Han har bøller, som har overfaldet og tæsket os.
Selv min egen far.
Så har han det jo ikke godt.
Nej. Han er for stolt til at bede dig om hjælp,
og han vil ikke ulejlige dig.
Men jeg...
Du er en god søn.
Vi må ikke såre hans stolthed.
Der er ingen grund til at tale med din far om det,
før problemet er løst, inshallah.
Tak. -Det er godt. Ja, ja.
Hvor meget forstod du?
Ikke så meget. Noget med hans bolig og hans far.
Deres udlejer vil smide dem ud. Med magt om nødvendigt.
Så du truer ham, der truer dem?
Billiger du det?
Du har ikke brug for min billigelse.
Du er Abdel Khader Khan.
Bare fordi jeg let kan gøre noget, betyder det ikke altid, jeg bør gøre det.
Lad mig nu høre. Hvis det var dig?
Hvis jeg godt kunne lide Ramesh, og udlejeren gik over stregen,
ville jeg hjælpe ham.
Også hvis det indebar at bryde loven?
Hvem vælger, hvilke love der håndhæves?
I sidste ende, uagtet lovene, og hvem der bestemmer,
er hver enkelt af os, hvert eneste atom i hver galakse i hvert univers,
på vej nærmere Gud.
Jeg tror ikke på Gud.
Så har vi to meget mere, vi skal tale om.
Kom så. Vi tager ham med på klubben.
Du sagde, du blev her. -Nej, jeg sagde bare ikke, jeg ikke ville.
Din aftale.
Jeg er nået for langt, Lisa. Jeg har ikke noget valg.
Du må ikke skuffe mr. Khader Khan.
Bliv her. Så er du sød.
For vores begges skyld.
Jeg kan se, hvad det gør ved dig. Du ved det godt, men vil ikke indrømme det.
Vælg mig. Bliv hos mig.
Det betyder mere.
Jeg holder af dig. Det ved du godt.
Men alligevel vælger du ham.
Klubben har Bombays bedste ghazelsangere.
Hvad er ghazel?
Kærlighedssange. Kærlighedssange til Gud.
Uanset hvad du tror, kan man ikke tro på Gud.
Enten kender vi ham, eller også gør vi ikke.
Jeg kender ikke Gud, men hans eksistens virker ret umulig.
At Gud er umulig, er netop beviset på, at han findes.
Vil det sige, at alle ting, der er mulige, ikke findes?
Det er skønt, at du forstår det.
Det gør jeg ikke.
Nu er du i knibe, min ven.
Intet findes, som vi ser det. Vores øjne lyver for os.
Alt, der virker ægte, er en del af illusionen. Dig, mig, dette lokale.
Hvis alt er en illusion, hvordan skal vi så vide, hvordan vi skal leve?
Vi lyver.
Den fornuftige mand lyver bare bedre end den sindssyge.
Dine øjne lyver for dig.
Det, du tror, du ved, siger, at det ikke passer, men det gør det.
Vi foretrækker løgnen, for den er nemmere.
Så vi ikke går fra forstanden?
Jeg er ugift, og jeg har ingen sønner.
Men hvis jeg siger til dig, at jeg tydeligt kan se, at du er min søn,
at Abdullah er din bror, og jeg er din far,
vil du sige, at det er umuligt.
Du vil benægte det. Det gør du. Det kan jeg se.
Du foretrækker at tro på den løgn, at vi alle er fremmede og ikke forbundne.
Jeg har en far.
Og jeg kender dig ikke. Du kender ikke mig.
Det tror jeg måske, jeg gør.
Hvad lyver du for dig selv om, mr. Lin?
Det gør jeg ikke. Det er jeg færdig med.
Jeg ved, hvad jeg er, hvad jeg har gjort, og hvad jeg skylder.
Jeg har besluttet, at jeg godt kan lide Lin.
Kunne du lide musikken?
Den var fantastisk. Jeg har aldrig hørt noget lignende.
Må jeg spørge dig om noget?
Alt det her i aften... Hvorfor tog du mig med herhen?
Hvad vil du med mig?
Hvad laver du her?
Jeg lytter. Drikker te.
Får at vide, at den verden, jeg kender, er en illusion.
Jeg er ret skæv.
Du skulle forlade Bombay.
Hvem er din ven, mr. Lin?
Det er Karla Saaranen.
Er vi venner?
Det ved jeg ikke.
Lad os bare sige, at Karla har spillet en stor og vigtig rolle i mit liv i Bombay.
Ægte eller ej.
Jeg tror, hun er ægte.
Faktisk...
...beviser Karla, at jeg har ret. Var hun et fantasifoster, ville hun være sødere.
Karla, lad mig præsentere dig for Abdullah Taheri,
som åbenbart er min ukendte bror.
Vi er blevet ført sammen af min nyeste bekendte, mr. Abdel Khader Khan.
Ham har du nok hørt om. -Naturligvis.
Det er mig en fornøjelse, ms. Saaranen.
I lige måde. Hvor kender I hinanden fra?
Skæbnen besluttede at føre os sammen.
Det er pudsigt, som det går.
Ja. "I nøden kan man lære sære sovekammerater at kende."
Hvem er uhyret?
Hvad mener du?
Replikken siges af en mand, der ligger sammen med et uhyre.
Ms. Saaranen kan sin Shakespeare.
Jeg fik engang at vide,
at alle livets spørgsmål og de fleste af svarene kan findes i Shakespeare.
Vil De sidde ned?
Det kan jeg ikke. Jeg har selv gæster.
Vi skal færdiggøre vores forretninger. Jeg må tilbage til dem.
Held og lykke med forretningerne. -Inshallah.
Nyd resten af aftenen, mine herrer.
Det var en fornøjelse, Lin.
Var det en form for prøve?
Hvorfor hjælper du til i Sagar Wada?
De havde brug for det. -Så en ædel gerning?
Der er ikke noget ædelt ved mig. Det kan du godt regne med.
Der findes ikke gode og onde mennesker.
Det er det, de gør eller nægter at gøre, der gør dem gode eller onde.
Det her sted betyder meget for mig.
Tak for i aften, mr. Khan.
Kald mig endelig Khaderbhai.
Khaderbhai.
Ikke helt skævt.
Måske var det skæbnen, der førte mig sammen med de to mænd, far og bror.
Men alt det, der siden skete, skyldtes mine egne valg.
Ligesom Khader havde sagt.
Du tog hende fra mig. Du tog min mor fra mig.
Hun betød alt for mig.
Ja.
Det var ikke med vilje, men det gjorde jeg.
Jeg er træt af det, Ravi, at jeg hele tiden nosser i det.
Har du tænkt dig at bruge den?
Ravi!
Hvad laver du, Ravi?
Ravi, min dreng.
Din mor er borte.
Hvis du gør det her, vil du også miste dig selv for altid.
Forstår du det?
Drengen fortjener ikke at have et drab på sin samvittighed, mr. Lin.
Du er en egoistisk tåbe, der burde vide bedre.
Gå hen i min hytte. Du bor hos min familie fra nu af.
Nej, onkel Qasim. Jeg lader ham være, men...
Ravi. Gør, som jeg siger.
Af sted.
Hvad sagde du til ham?
At han bor hos min familie nu.
Lakshmis hytte er nu din, mr. Lin.
Når folk har brug for din hjælp, kan de finde dig der.
Det er ikke en gave til dig.
Ja.
BASERET PÅ ROMANEN SHANTARAM AF GREGORY DAVID ROBERTS
Tekster af: Eskil Hein