Prireikė daug laiko ir skausmingų pamokų,
kad sužinočiau, kas yra meilė, likimas ir atleidimo paieškos.
Buvau mušamas, mylimas, priimamas į kompaniją ir pančiojamas grandinėmis
trijuose žemynuose.
Bet viskas prasidėjo nuo paprasčiausio pasirinkimo -
bėgti arba mirti.
Pirmą valandą būnat čia, veltėdžiai.
Ne penkiolika po pirmos, kai parūkysit. Supratot?
11.00 VAL. DIRBTUVĖS 9 SARGYBINIAI
Gerai. - Supratom.
PENTRIDŽO KALĖJIMAS AUSTRALIJA
Štai ir jis. - Sveikas, šunie.
Sumautas skundikas!
Dabar tau šakės, žmogau. - Tu - lavonas!
Neišsisuksi, šunie.
Tu - lavonas.
Barnsą paleido iš karcerio.
Žinau. Ką tik jį mačiau. Maniau, kad išbus ten dar mėnesį.
Jis turi aukštai sėdinčių draugų, ar ne?
Aš dar nepasiruošęs.
Deilai, nesvaik apie pabėgimą, girdi?
Pasakyk tam sumautam policininkui, ko jis prašo.
Ir kas tada? Aš ne skundikas, Nedai.
Bet visi nuteistieji ir taip galvoja, kad esi skundikas.
Šūdas, praėjusį kartą Barnsas vos tavęs nenudėjo, gal pamiršai?
Manai, jis nebandys dar kartą?
Velniop. Raunu iš čia. - Ką?
Deilai! O aš?
Pasiimk mane kartu.
Jau beveik pirma. Nieko nebus.
Deilai, reikia grįžti.
Deilai, paklausyk!
Spėtume grįžti į savo sparną dar iki patikrinimo.
Apačioje yra diskinis pjūklas.
Ne. Jie iškart pastebės, kad jis dingo. - Arba ne.
Na, jei nepastebės, tai tikrai išgirs.
Palauksime, kol grįš darbininkai.
Mums nepavyks. - Pavyks.
Jie neįtars, kad kaliniai tiek kuoktelėję, jog panaudotų diskinį pjūklą
pabėgimui per priekinę sieną.
Dėl kuoktelėjimo jie teisūs. Pabučiuok man šikną. Grįžtam atgal.
Žmogau, aš negrįšiu.
Nagi. - Jūs, keturi.
Pradėkit,
neškit juos laiptais į galinį kiemą.
Šūdas!
Būk šalia. Jie iš ten mūsų nemato.
Gerai.
Labai aukštai?
Apie 10-12 metrų.
Susilaužysim kojas, bliamba.
Judinkis. - Deilai, aš bijau aukščio.
Viskas bus gerai, bičiuli.
Žinai, ką? Tu leiskis, gerai? Aš grįšiu, o tu leiskis.
Nekalbėk niekų. Nurimk. - Leisk man grįžti. Aš negaliu.
Tu negali grįžti. Tada jie supras, kad manęs nėra.
Taip, bet... - Klausyk. Tu leisiesi pirmas.
Šūdas.
Tą akimirką laukiau, kol pasigirs šūvis.
Nedrįsau galvoti, kad galiu būt laisvas.
Pas jus buvo policininkai?
Ne.
Pas ką buvai nuėjęs prieš tai?
Pas nieką.
Ir pas mamą nebuvai?
Tai būtų pirmoji vieta, kurioje jie manęs lauktų.
Kodėl nusprendei ateiti pas mane?
Nežinau.
Nebuvo kada galvoti. Nusileidau siena ir pabėgau.
Nežinojau, ką darysiu toliau.
Neabejoju, kad turi tokių draugų, kurie šioje situacijoje tau būtų naudingesni.
Bėgliui, norėjau pasakyti.
Tu nebesi mano studentas, Deilai.
Ir aš nenoriu turėti reikalų su pabėgusiais kaliniais.
Pone, man reikėjo pabėgti.
Mane ten būtų nužudę. Aš neturėjau kitos išeities.
Išeitis visada yra.
Lengva sakyti.
Negaliu grįžt į koledžą. Negaliu dirbti paramediku.
Nelabai turiu iš ko rinktis.
Aš taip didžiavausi, kad pavyko išbristi iš purvo,
kad manimi didžiavosi mama...
kad jūs manyje kažką įžvelgėte.
O kas dabar?
Susimovęs studentas, susimovęs sūnus...
susimovęs nusikaltėlis, susimovęs narkomanas.
Esi geresnis, nei apie save galvoji.
Ne.
Ne, aš žinau, ką padariau...
ir už ką privalau sumokėti.
Bet mano mirtis kalėjime nebūtų nieko pakeitusi.
Kad ir ką tau tektų daryti, kad liktum laisvas, nenusikalsk, taigi...
ko tu nori?
Noriu tapti žmogumi, kokiu norėjau būti prieš visa tai.
Tai neįmanoma. Tik ne čia. Jau nebe.
Tada man teks išvažiuoti.
Už ką?
Už tai, kad žinau, koks esi iš tikrųjų.
Manau, atėjai čia tam, kada tau kažkas tai primintų.
Daugiau jokių ginklų, Deilai.
Jokių ginkluotų apiplėšimų ir jokio heroino.
Nenoriu atsidurti kvailio vietoje.
BOMBĖJUS INDIJA
LINDSĖJUS FORDAS OKLANDAS, NAUJOJI ZELANDIJA
Ponai ir ponios, sveiki atvykę į Bombėjų.
Imdami bagažą iš viršaus...
Nagi. Stokitės. - ...būkite atsargūs.
Pirmas dalykas, atkreipęs mano dėmesį, buvo kvapas.
Tą akimirką Bombėjuje aš jo nepažinau.
Bet dabar jau pažįstu. Tai buvo vilties kvapas.
Kitas. - Ponai ir ponios,
sveiki atvykę į Bombėjaus tarptautinį oro uostą...
Bet stovint ten su kito žmogaus vardu ir netikru pasu,
viltis prilygo baimei.
NAUJOSIOS ZELANDIJOS PILIETIS
Labas rytas, sere!
Esu geriausias vadovas po Bombėjų.
Žinau viską, ką reikia žinoti apie savo auksinį miestą.
Reikia pagalbos? Galiu viską jums aprodyti.
Ačiū, bet ne. - Sere, leiskite jums padėti, sere.
Gerai, sere.
Atleiskite, sere, bet jūs pasakėt „ne“ tik vieną kartą.
O čia, mano Indijoje, vienas „ne“ dar nieko nereiškia.
Tikrai? O kiek „ne“ reikia pasakyti?
Tris kartus.
Prašau, sere, galiu jus nuvesti į pigų ir švarų viešbutį.
O tada galėsit nuspręsti, kiek man sumokėti.
O jei nuspręsiu nieko nemokėti?
Jūsų valia, sere.
Bet nemanau, kad taip nuspręsite.
Esu pirmos klasės vadovas po Bombėjų.
Pirmos klasės rakštis subinėj.
Taip, sere. Labai didelė rakštis, sere. Visi taip sako. Greitai mane perkandot.
Ką nors išsirinksit? - Ne.
Sere.
Aš - Prabhu.
Lindsėjus.
Lin-sy. - Lindsėjus.
Lin-sy. Sere, neįsižeiskit, gerai?
Bet... Jūsų vardas - nelabai geras.
Ne. Ne, ačiū. - Ne?
Jis labai ilgas ir cypus, o indams tokie nepatinka.
Ką gi. - Reikia trumpo vardo.
Tai... - Siūlau „Linas“.
Gerai, kaip nori. - Neprieštarausit? Galiu vadint jus Linu?
Linas tiks. - Labai gerai.
Šis vardas turi labai laimingą prasmę.
Tikrai? Ir kokią gi? - Didelis pimpalas.
Didelis pimpalas?
Ne visai taip, tik skamba panašiai kaip ling,
kuris reiškia „labai didelis pimpalas“.
Atsargiai. - Ne.
Sakau jums,
tai yra didžiai galingas vardas, didžiai laimingas vardas.
Pamatysit, jūsų vardas visiems patiks.
Gerai, įkalbėjai.
Vesk į viešbutį.
Sere, čionai, sere.
Patinka?
Patinka.
Iš kur jūs?
Iš Naujosios Zelandijos.
Studijavai filosofiją?
Ir kokia tau iš to nauda?
Norite padiskutuoti apie filosofiją?
Manai, esi protingesnis už mane, Deilai?
Esu tik bukas policininkas.
Bet daugybės metų patirtis atvedė mane prie filosofijos,
pagrįstos, supranti, empiriniais įrodymais,
kad po nakties ateina diena, ir kad visi žmonės pasiduoda prigimčiai,
net ir tokie protingi kaip tu.
Manai, tavo motina tavim didžiuojasi?
Stebėjau ją teismo salėje, mačiau, kaip ji kaltino save.
Tu sudaužei jai širdį. - Palikit mano mamą ramybėje.
Žinai, kuo esi blogesnis už kitus čia sėdinčius nevykėlius?
Tu turėjai šansą tapti kitokiu.
Visos jos pastangos nuėjo perniek, kai atsidūrei kalėjime.
Ir mirė nekaltas žmogus.
Kas nužudė pareigūną Florisą?
Pasakyk vardą.
Nagi, žmogau.
Neprisimenu.
Prisiminsi.
Kelkis, Linbaba! Turiu tau daug ką aprodyti.
Imu 100 rupijų už vieną dieną.
Už tokią sumą aš tau viską aprodysiu.
Už taksi moka turistas.
Tą baltaodį močkrušį vežti aplinkiniu keliu?
Ir už arbatą.
Moku aš?
Tas močkrušys jau seniai mieste?
Ką reiškia žodis „maderchod“?
Močkrušys.
Didžiai geras keiksmažodis, Linbaba. Visi jį vartoja.
Arba „bhenchod“. Seserkrušys.
Seserkrušys?
Eina peklon!
Jis iš proto išsikraustė?
O jei sustosim papietauti...
Kiek tau moka tas močkrušys?
Ką čia vadini močkrušiu?
Buvau ieškomas žmogus, už kurio galvą buvo paskirtas atlygis,
bėglys be namų ir be tėvynės.
Bet bent jau buvau laisvas.
Kai esi bėglys, kiekviena diena prilygsta gyvenimui.
O tai, kas nauja, suteikia vilties ir džiaugsmo.
Man nereikia medžiagos.
Žinai, gal rytoj ateisiu. Rytoj.
Ateik čia rytoj. - Ačiū.
Atsargiai!
Tau pasisekė, kad buvau šalia.
Gal tu - mano angelas sargas.
Ne. Tikrai ne.
Manyje per daug velniavos.
Maždaug kiek? - Karla! Greičiau.
Jei kada užsuksi į „Reinaldą“, gal ir sužinosi.
Kas jis toks? - Susiradai naują draugą?
Atėjai vis dėlto. Karla Saranen.
Lindsėjus Fordas. Žmonės vadina mane Linu.
Tikrai?
Taip, žinau viską apie „didelį penį“.
Tiesiog „penis“, ne „didelis“.
Na, toks, žinai, eilinis, vidutinis...
Aišku.
Saugokis jos paslapčių ir vilionių, jaunikaiti.
Didjė Levi. - Lindsėjus Fordas.
Jau išeinat? - Ką tik atėjom.
Tai kodėl mes stovim, po galais?
Nagi. Eime.
Gali stačias valgyti, jei tenka.
Gali stačias dulkintis, jei įstengi, bet stačiam gerti negalima.
Tai - barbariška,
lyg būtum gyvulys girdykloje.
Viskio...
To paties.
„Reinaldas“ buvo neoficiali laisvoji zona,
sąžiningai aplenkiama vietos policininkų.
Didjė čia sukiojosi nuolat,
suvesdamas įvairaus plauko pirkėjus bei pardavėjus ir gaudamas už tai komisinius.
Bet visam verslui galiojo griežtos taisyklės.
Narkotikų ir kitos kontrabandos reikalai buvo atvirai derinami prie staliukų,
bet sandėris įsigaliodavo tik lauke ant šaligatvio.
Sąvadautojai, narkotikų prekeiviai, lošėjai ir gangsteriai.
Vyrai, kurie galėjo bet kurią dieną vienas kitą nužudyti, ir tai žinojo.
Bet „Reinalde“ nebuvo pralietas nė vienas kraujo lašas.
Tas Rafykas - pavojingas žmogus.
Valdė knygelių juodąją rinką.
Knygelių? - Pasų.
Rafykas siunta, kad prarado savo knygelių verslą.
Žuvo nemažai vyrų.
O kas ana tas vyrukas? - Nugalėtojas.
Abdula Taheris.
Jis dirba Abd ul Kadarui Chanui, šio miesto nusikalstamo pasaulio valdovui.
Didjė, prikąsk liežuvį.
Bijai, kad Bombėjuje rimtai susirgsi,
Linbaba?
Įprotis. Tėvynėje dirbau greitojoje.
Greitojoje? - Vairavau greitąją.
Galim apsimesti, kad esi gydytojas.
Užsidirbtumėm krūvą pinigų.
Už nedidelius komisinius galėčiau tau surasti daug pacientų.
Verčiau nekalbėkim apie tai.
Didžiai faini akiniai nuo saulės. Kaip Amitabo iš filmo „Trishul“.
Nedaryk taip.
Toks stilius, bose.
Nori apsikeisti?
Bet... su visa pagarba, šitie yra pigūs ir didžiai negražūs.
Tai nori ar ne?
Kodėl taip elgiesi?
Nes tu - mano draugas.
Ką? - Atėjau čia basa,
nes bičas baigė į mano batą.
Jis atrodė visai normalus, tada aš nuėjau į vonią.
O kai išėjau, jis tampė savo pimpalą
ir pabaigė tiesiai į mano batą.
O Dieve.
Mylimiausi mano batai.
Vargšelė. - Kaip dabar aš juos apsiausiu?
Liza - sena Karlos draugė.
Velniškai liūdna ir seksuali.
Puspročiai mane myli.
Ne, jie moka, kad tave mylėtų. Tai - du skirtingi dalykai.
Didjė, ar aš tau jau sakiau atsiknisti?
Ne, bet atleidžiu tau už silpną atmintį.
Tarp mūsų kalbant, Liza, tokie dalykai - visada numanomi.
Tau reikėtų duoti interviu, Liza. Anonimiškai, žinoma.
Tikrai. - Žmones sužavės tavo istorija.
Juos sužavės bičas, kuris baigė jos batuose?
Taip. - Kam tai būtų įdomu, Kavi?
Vikramas Kanas buvo Bolivudo kaskadininkas.
Jo sesuo Kavita - žurnalistė.
Protinga, ambicinga ir svajojanti palikti savo pėdsaką.
Kas tave atvedė į Bombėjų, Linai?
Nieko jai nesakyk, Linai.
Bombėjuje visi slepia savo istoriją,
o tai veda Kavi iš proto.
Are, tikra tiesa.
Mauricijus.
Lizos sąvadautojai Mauricijus ir Modena
visuomet sukiodavosi šalia jos. - Čia Linas iš Naujosios Zelandijos.
Linai, Mauricijus ir Modena.
Linas.
Hindi kalba reiškia pimpalą?
Jis man tikrai panašus į pimpalą.
Pimpalas pimpalą pažįsta.
Mano močiutė - iš Paduvos.
Nieko sau!
Kokių kalbų dar moki, kad kam nors vėl netektų raudonuoti?
Neseniai išmokau gerai keiktis marathi ir hindi kalbomis.
Galiu pakalbėt kaip tikras amerikietis, jei reikia.
Gražu. Pasakyk dar ką nors.
„Aš tavęs neprašau atleidimo.
Niekada savęs nesuprasiu ir sau neatleisiu.
Ir jei mane pakirs kulka, saugok Dieve, juoksiuos iš savęs, koks kvailas aš buvau.
Bet vieną dalyką tikrai žinau. Aš tave myliu, Skarlet.“
Nieko sau.
Are, pakalbėk kaip Klintas Istvudas. - Taip.
„Turėtum paklausti savęs vieno dalyko:
ar esu laimingas?
Tai tu laimingas, nenaudėli?“
Kas čia... - „Purvinasis Haris“.
Vesternas? - Nematei „Purvinojo Hario“?
„Purvinasis Haris“. Nematei „Purvinojo Hario“?
Su Klintu? Jei ne vesternas, aš jo nežiūrėsiu.
Galėtum būti aktorium, Linai.
Susitikim kada pavakarieniauti.
Visą vakarą kalbėtum amerikietiškai. Man patiktų.
Ate.
Čiau, Mauricijau. - Čiau.
Malonu. Čiau, Mauricijau. - Iki.
Jis supyko, žmogau. - Jis...
Jam nepatiko, jar. - Manau, tu jį sugėdinai.
DIEVIŠKOJI GIESMĖ
Pirmas kelias savaites stebėjau atvykstančius ir išvykstančius žmones,
ieškančius „tikrosios Indijos“,
nušvitimo, vienumos ir savimonės.
O šito buvau gavęs ir neprašęs su kaupu.
Bombėjus spinduliavo laisve,
tai buvo vieta, kur visi galėjo pradėti iš naujo.
Ir aš pamilau jį visa širdimi.
Tau reikėtų išvažiuot iš Bombėjaus, Linai.
Man atrodo, kad Bombėjų tiktų vadinti pragaru.
Siūlau važiuot į Varanasį ar Radžasthaną.
Nežinau. Man čia patinka.
Galbūt Bombėjuje mūsų Linas rado tai, ko nerado niekur kur.
N'est-ce pas?
Perduosi nuo manęs Karlai?
Ir pasakyk, kad ji nesijaudintų. Esu didelė mergaitė.
Labas, Didjė. Linai. - Mauricijau.
Andiamo. Juk nenori versti madam Žu mūsų laukti?
Kas čia buvo?
Aš valgau kaip prancūzas.
Myliu kaip italas.
Ir tvarkau reikalus kaip šveicaras.
Niekur nesikišu, ypač į kitų žmonių reikalus.
Patariu ir tau taip elgtis.
O dabar atsiprašysiu,
matau žmogų, kuris padės man praturtėti.
Bonne chance, Linai.
Sutrukdžiau? - Ne, jis išskubėjo verslo reikalais.
Kaip praėjo tavo susitikimas? - Puikiai, tiesą sakant.
Ką tik prasilenkei su Liza. Ji kai ką tau perdavė.
Palydėsi mane?
Man patinka, kad neklausi, iš kur tie pinigai.
Ne mano reikalas.
Na, vis viena įsipainiojai. Kodėl?
Liza paprašė. Man ji patinka.
Na, Liza visus pinigus ištaškytų narkotikams, jei leisčiau.
Liepiau jai pasitaupyti, jei kartais prireiktų.
Saugau juos pas save.
Pinigai juodai dienai. - Būtent.
Ji jais niekada nepasinaudos.
Labiau už heroiną Liza nori jausti, kad kažkas ja rūpinasi,
net jei tie vyrai tokie kaip Mauricijus, kuris amžinai įvelia ją į bėdą.
Gal vieną dieną ji tave nustebins.
Abejoju. Ji yra tokia, kokia yra.
Nemanai, kad žmonės gali keistis?
Jie turi to norėti.
Gyvenimas - perpildyta gelbėjimosi valtis.
Kad ji nenuskęstų, išmeti už borto išdidumą,
savigarbą ir savarankiškumą.
Po kurio laiko imi mėtyti lauk žmones -
draugus, pažįstamus, bet ir to nepakanka.
Valtis vis dar skęsta, o kartu su ja grimzti ir tu.
Tokia yra Liza. Ji niekada neišlips iš valties.
Tu moki klausytis.
Tai pavojinga, nes tam sunku atsispirti.
Būti išklausytam...
nuoširdžiai išklausytam...
yra retenybė.
Priverčia žmogų jaustis ypatingu.
Dabar jau tikrai piktnaudžiauji savo geru gebėjimu klausytis.
Ką tu darai Bombėjuje?
Kurį laiką vertėjavau...
Vakarų šalių ir Bombėjaus verslo atstovams.
Tada pagalvojau, jei jau galiu padėti sudaryti sandėrius,
kodėl nesudarinėjus jų pačiai?
Bombėjus sparčiai keičiasi. Čia galima pasidaryti krūvą pinigų.
Tai tu nori pinigų?
Aš noriu būt savo likimo kalviu.
O tokią laisvę suteikia pinigai.
Nuvyliau tave, Linai?
Ne. Visai ne.
Manau, kad laisvė yra viskas, ko žmogus gali norėti.
O kas tau yra laisvė?
Galimybė rinktis, kur būti, ką daryti...
su kuo.
Jaučiuosi pagerbta.
Čia aš ir gyvenu.
Atsiprašau, kad sutrukdžiau iki vėlumos.
Pasigauk taksi. Aš sumokėsiu.
Pasivaikščiosiu. Tai geras būdas pažinti miestą.
Esi tikras?
Ačiū už juos ir už tai, kad palydėjai.
Man buvo malonu.
Ir man.
Šūdas.
Tučtuojau sustok!
Ateik čia.
Kur eini?
Niekur. Esu turistas. Regis, pasiklydau.
Dabar - komendanto valanda.
Čia galioja komendanto valanda?
Rodyk dokumentus.
Rodyk pasą.
Nesilaikyti komendanto valandos - labai blogai.
Teks keliauti į kalėjimą. - Nagi...
Nori į kalėjimą, gora?
Ne.
Manau, nenorėtum pakliūti į kalėjimą, pone...
Klausyk, aš išvykstu iš Bombėjaus.
Laikas judėti į priekį.
Kur?
Nežinau. Gal į Goa. Į Varanasį.
Kada? - Rytoj. Šiandien matomės paskutinį kartą.
Jo. Ten važiuoja visi goras, abejoju, ar tau ten patiks.
Negaliu likti čia amžinai. - Suprantu.
Tau reikėtų važiuot į tikrą Indijos kaimą, na?
Paklausyk.
Klausau.
Jei nori, galiu surasti laiko
ir nuvežti tave į savo kaimą.
Dar nė vienam gora nesu to siūlęs, bet tu - mano geras draugas.
Jis toli?
Reikia pavažiuot traukiniu ir dviem autobusais. Bet ten - gražu.
Važiuoji, na?
Man būtų garbė.
Paimsiu iš tavęs tik tiek, kiek imu Bombėjuje.
Šimtas rupijų už dieną.
Kaip suprantu, traukinio bilietai - mano sąskaita?
Tu labai dosnus, Linai. Aš sutinku.
Kas ten? - Karla.
Skalbiesi?
Taip.
Aš išvažiuoju.
Būtum išvažiavęs neatsisveikinęs?
Ne, šįvakar ruošiausi nueiti į „Reinaldą“.
Užeik.
Nieko sau.
Taip. Randai vyrą puošia.
Atėjai šiaip sau?
Norėjau paprašyti tavęs mažos paslaugos.
Klausau.
Liza atsidūrė rimtoje bėdoje.
Mauricijus įkalbėjo ją padirbėti viešnamyje „Rūmai“.
Tai - siaubinga vieta, kurioje pildomos nežabotos seksualinės fantazijos.
O viešnamio šeimininkė madam Žu - labai niekšinga.
Kodėl Mauricijus taip pasielgė?
Mauricijui nusispjaut į visus, išskyrus save.
Parkeris ruošėsi eiti ir pareikalauti, kad Lizą paleistų kaip Amerikos pilietę.
GILBERTAS PARKERIS JAV VALSTYBĖS DEPARTAMENTAS
Madam Žu yra įtakinga, bet nenori problemų su Amerikos ambasada.
Neblogas planas.
Deja, Parkeris išvyko iš miesto.
Mintis, kad Liza ten įkalinta, veda mane iš proto.
Tada prisiminiau, kaip meistriškai moki keisti akcentą.
Liza sakė, kad tau gerai sekasi mėgdžioti.
Ir pagalvojai, kad galiu apsimesti tuo vyruku?
Taip.
Klausyk, Karla, atsiprašau, bet... aš negaliu.
Galėtum.
Juk tu nesi eilinis turistas, keliaujantis po pasaulį, Linai,
antraip aš tavęs neprašyčiau.
Gal būtent todėl ir negaliu.
Visi, esantys čia, nuo kažko bėga.
Taip, žinau. Ir toliau galvoju tą daryti.
Nieko nebus. Patikėk manim. Nuo savęs nepabėgsi.
Tu nieko apie mane nežinai.
Pamaniau, kad būtų verta sužinoti.
Turbūt klydau.
Anksčiau ar vėliau tu man pasakysi.
Kodėl nepadarius to dabar?
Kas paspaudė gaiduką?
Aš ne skundikas.
Esu čia, kad atlikčiau bausmę už tai, ką padariau.
Ne. Viskas ne taip paprasta, bliamba.
Čia tau ne kurortas.
Bausmė yra bausmė. Skausmas yra skausmas.
Šūdas!
Čia tau ne kelias į geresnį gyvenimą, aišku?
Dar nežinai, kas tavęs laukia.
Tokiems kaip tu nėra atleidimo.
Tu niekada nesibeldi?
Bilietus į rytojaus traukinį reikėtų nusipirkti šiandien.
Tada nereikės blaškytis paskutinę minutę.
Be to, reikia nupirkti dovanas visiems mano kaimo žmonėms.
Visiems?
Padėkit!
Kvieskit greitąją!
Einu pagalbos.
Tai ne mūsų reikalas, Linai. Einam iš čia. Linai!
Prašau. Padėkit man. - Leisk pažiūrėti.
Kada jis susileido paskutinį kartą? - Jis miršta!
Kada susileido paskutinį kartą? - Nežinau.
Pasitrauk. - Kvieskit policiją.
Linai, čia ne mūsų reikalas. Didžiai blogas reikalas.
Kada jis susileido paskutinį kartą? - Verčiau nesikišk!
Linai, einam iš čia! - Gal prieš valandą? Nežinau.
Linai, atvažiuoja policija!
Paskubėkim! Mus visus areštuos! - Prašau. Maldauju!
Čalo. Žemyn laiptais. - Prašau! Neišeikit! Jis mirė!
Ne! Grįžkit!
Aš galėjau jį išgelbėti.
Žinau, kaip elgtis su perdozavusiais.
Kur jį vežat?
Nežinau, Linbaba. Man jis atrodė labai miręs.
Galėjau bent pabandyt, bliamba.
Aš čia niekuo dėta.
Geriau nesikišti.
GREITOJI PAGALBA
Važiuosite su mumis. - Niekur nenoriu važiuoti.
Koks tikslas, Prabhu,
gyventi, jei aš visko bijau?
Ko būtent bijai, Linai?
Turiu padaryt vieną darbelį.
Linai, išvykstam rytoj anksti ryte, jar.
Klausyk, tu nupirk traukinio bilietus.
Rytoj būsiu čia. Išvažiuosim, kaip tarėmės.
O dabar turiu būti kitur.
Kas ten? - Aš. Linas.
Aš sutinku. - Ką?
Liza.
Jei važiuosim šįvakar, aš galiu.
Nes rytoj Bombėjuje manęs nebebus.
Kodėl persigalvojai?
Nusprendžiau bėgti link kažko, ne nuo kažko.
Užeik.
Išsirink ką nors prašmatnaus.
Turi nemažai vyriškų drabužių.
Du paskutiniai mano sugyventiniai išvyko skubotai.
Ir nepasiėmė savo daiktų?
Vienas iš jų pažeidė įstatymą. Turėjo išvykt paskubomis.
Paliksiu tave.
Puikiai atrodai.
O kas nutiko tam kitam vyrukui, kuris čia gyveno?
Jis mirė.
Kieno šitas kostiumas? Blogiuko ar mirusiojo?
Nupirkau jį Ahmado įkapėms. Bet taip ir liko nepanaudotas.
Eina šikt, Karla.
Tik nesakyk, kad esi prietaringas. Toks vyras, kaip tu?
Ką reiškia „toks vyras, kaip aš“?
Nežinau. Argi ne tai svarbiausia?
Kas jūsų viršininkas?
Patarėjas politikos klausimais Arlenas Heisas.
Jūsų gimtasis miestas?
Linkolnas, Nebraska.
Konsulo pavaduotojas?
Donaldas Geiblas.
Sklinda kalbos, kad Žu - buvusi KGB pareigūno meilužė.
Žmonės pasakoja apie ją įvairių keistų dalykų.
Svarbiausia, kad ji yra gudri, kerštinga ir pavojinga.
Liza - ne pirma mergina, kuri gali dingti iš „Rūmų“.
Iš kur tiek daug apie ją žinai?
Man mokėjo už sandėrių sudarymą. Kai kurie jų buvo sudaromi čia.
Eina šikt.
Ram,panele Karla.
Pone, jūsų vizitinė kortelė.
P. Parkeri. Karla žino kelią.
Pasiruošęs?
Čia tas tavo amerikietis?
Gilbertas Parkeris iš JAV ambasados.
Tai - ne oficialus vizitas. Bent jau šį kartą.
Darote kam nors paslaugą? - Taip.
Jums. - Abejoju.
Jūs įsimylėjęs, p. Parkeri?
Ką? - Bijau, kad esat įsimylėjęs Karlą.
Tai ji prikalbino jus atlikti šį mažą darbelį?
Man buvo pasakyta, kad čia laikoma Amerikos pilietė prieš jos valią.
Nė nesvajokite, kad Karla kada nors jus irgi pamils.
Sakau tai, p. Parkeri, iš draugiškumo.
Turėsiu omenyje. Taigi, kur Liza Karter?
Liza yra ten, kur jai patinka būti.
Tada pakvieskit ją čia, ir tegul ji pati man tai pasako.
To nebus.
Eime. Tai tik laiko švaistymas.
Reikalą sprendžiate su manim, ne su ja.
Jūs nepanašus į diplomatą ir nekalbat kaip diplomatas.
Ne. Ne, aš dirbu ne pačioje ambasadoje.
Niekas nesakė, kad esu diplomatas.
Mano departamentas užsiima kiek kitokiais darbais.
Parkeri.
Todėl pakvieskit man Lizą Karter.
Ir jei užgaišinsit mane dar nors vieną minutę,
prie jūsų durų slenksčio apsigyvens agentai,
kurie fotografuos visus įeinančius ir išeinančius.
Ir tada Bombėjaus valdžiai taps aišku,
kad „Rūmai“ ir JAV ambasada stojo į karą.
Na ir tipą čia atsivedei, Karla.
Viskas dėl Ahmado ir Kristinos?
Kad ir ką bedarytum, jų nebesugrąžinsi.
Jei išeisiu iš čia vienas, kelio atgal nebus.
Tiek to.
Aš sutinku su jūsų sąlygomis, p. Parkeri.
Galite pasiimti Lizą.
Tik man labai įdomu, ar Karla laikysis savo susitarimo dalies.
Ji tikrai mane paleidžia?
P. Parkeriui pavyko susitarti su madam Žu.
Vadinasi, turiu būt dėkinga p. Parkeriui?
Nešdinamės iš čia, kol ji nepersigalvojo.
Ką tu sau galvojai, šitaip jai grasindamas?
Norėjai, kad ją išvaduotume, ir išvadavome.
Nesiruošiau jos palikti.
Man reikia dozės, Karla.
Žu pažadėjo dozę tik tada, jei tau pasakysiu, kad noriu likti pas ją.
Bet žinojau, kad gavusi mano žinutę pulsi manęs gelbėti.
Eikš.
Aš pasiruošus.
Aš mesiu.
Tik noriu sušvelninti abstinenciją.
Liza. Pasakyk vardą.
Pasakyk vardą.
Rudžulis.
Vyras, kurį mačiau, buvo Rudžulis Adekaras.
Viskas bus gerai.
Palauk!
Linai, sustok! Nagi!
Prašau.
Kam? Kad kabintum ant ausų makaronus apie madam Žu
ir kažką, kas tarp judviejų buvo bendro?
Ji minėjo mirusį vyruką Ahmadą,
kurio kostiumą buvau apsivilkęs.
Ėjau ne tam, kad Liza galėtų svaigintis. - Galiu ir tau duot, jei nori.
Eik tu šikt.
Girdėjau, ką sakė Liza.
Ištraukei ją tik tam, kad sužinotum kažkieno vardą.
O ne tam, kad ją išgelbėtum.
Įdomu, dėl ko tave graužia sąžinė, kad šitaip norėjai suvaidinti didvyrį?
Maitinai mane savo gražiomis kalbomis, nes žinojai, kad aš pakibsiu?
Mes visi turime paslapčių, Linai.
Nenoriu žinoti tavo paslapčių, nes nesiruošiu tau pasakoti savųjų.
Tu teisus. Ištraukiau iš ten Lizą dėl savų priežasčių.
Bet tai nesumenkina tavo gero darbo.
Nepainiok šių dalykų.
Tikiuosi, rasi tai, ko ieškai.
Šūdas!
Policija! Bėgam!
Jaučiausi įmestas į gilią ir juodą gelmę.
Iš visų pusių spragsėjo fejerverkai.
Tada dar nežinojau, kaip tos nakties atgarsiai
prasiverš į ateitį...
Esu geriausias vadovas po Bombėjų. Žinau viską, ką reikia žinoti...
...paliesdami visus - draugus ir priešus...
ir amžiams pakeisdami visų gyvenimus.
PAGAL GREGORIO DEIVIDO ROBERTSO ROMANĄ „ŠANTARAMAS“
Išvertė Laima Banionienė