Хели тръгна ли си?
Да.
Май и на теб ти е време.
Да, приключвам.
Обичам да работя.
Господи.
Помощ!
По дяволите!
Господи.
Тя добре ли е?
Хели?
- Марк, влизай в асансьора. - Хели!
Влизай в асансьора!
Тя добре ли е?
- Джъд. - Приятна вечер, г-н Скаут.
Подобно.
Жива ли е?
Седни, Марк.
В болница е.
Охлузванията са тежки, но, слава богу, няма трайни поражения.
Добре.
Значи ще я освободите?
- Външното "аз" на Хели не иска да напуска. - Но тя щеше да умре!
- Ще се върне на бюрото си до дни. - Не е ли твърде скоро?
Ти отговаряше за нея, Марк С.
И бъди благодарен на самия Киър, че нещата се стекоха така.
Желая ти успешен ден.
ТОВА, КОЕТО СИ
Какво е провалът?
Проваленият ми опит да вляза в литературния свят на 20 г. ме съкруши,
но ми даде важен урок.
Проблемът не беше в мен, а в самата литература.
И за да намеря мястото си в този свят,
първо трябваше да го срина до основи.
Така и направих.
Общество с нездрави работници не може да процъфтява,
също както човек със забрали пръсти не може да скача.
Машините се отличават от хората по това, че не могат да мислят.
Освен това са направени от метал, а човекът - от кожа.
Ако си войник, не се бий за моята свобода.
Бори се за свободата на войника, който се бие до теб.
Това ще направи войната по-вдъхновяваща и за двама ви.
Свестният човек следва правилата.
Великият човек следва самия себе си.
Думата "насилник" идва от "насилие".
В думата "промишленост" откриваме "мишле".
Не могат да те разпнат, ако ръката ти е свита в юмрук.
Ако си принуден да се нагаждаш към някаква система, скъпи читателю,
спри и се запитай дали ти си този, който трябва да се промени,
или самата система.
ЛУМЪН
- Направих диагностика. - И какво?
Има пълно сливане. Паметта на Килмър е била реинтегрирана.
Права беше, Хармъни.
Трябва да празнуваме.
Сигурно ще изчакаш, преди да уведомиш борда, предвид станалото с Хели Р.
Господи, не си им съобщила.
Провери чипа за следи от вмешателството.
Информацията е свалена, задръж го.
Подарък.
Разбери кой го е извършил.
Искам да съобщя на борда за всичко едновременно.
ГЛАСОВА ПОЩА - РИКЪН
По дяволите.
Марк, Рикън е.
Знам, че още си в другото ти съзнание,
но Девън има 4 см разкритие, бебето определено е на път.
Тръгваме към центъра за раждане, чакаме те там.
Марк, пак е Рикън.
Вече сме в центъра и детето напредва в родовия канал,
така че побързай.
Не знам дали ви позволяват телефони...
Всъщност, ако ме слуша работното "аз" на Марк,
нека му предаде, че Рикън го вика бързо.
Марк, още сме тук. Вече се чудя дали не си се изгубил.
В шести дом сме - като минеш през портала, в края на редицата.
Къщичката е от по-малките, но лесно ще я намериш.
Моля те, побързай.
Привет.
Здравей.
Забрави ли, че ще бъда тук?
Донякъде.
Виж, съжалявам за онази вечер.
Няма проблем.
- Тя напредва добре. - Така ли? Добре.
Контракциите й са през около 20 минути, така че имаме още време.
Рикън не спира да плаче от вълнение.
Та затова...
Ще ги оставя малко насаме.
Добре.
Благодаря ти, че се грижиш за нея.
Няма защо.
Не искам да бъда като баща ми.
Знам, миличък. Хубаво е, че си изливаш душата.
Спокойно.
Привет, търся Бебеландия.
- Бъдещият вуйчо. Добре дошъл, Марк. - Радвам се, че си тук.
Не знаех дали ще ти съобщят на работа.
Видях чак на тръгване. Съжалявам.
Недей, засега е доста скучно.
Добре тогава, радвам се, че съм тук, в това уютно кътче.
Видя ли съседната къща? Сигурно е безобразно скъпа.
Цял палат. Мразя тези, които са там.
Някоя богаташка ще си роди богаташче.
По дяволите.
Контракция.
- Мамка му. - Марк, кажи бързо някоя тайна.
Не е нужно, скъпи.
- Какво? - Откровеността привлича бебето.
Очистването на душата от тайни ускорява раждането.
А нужно ли е?
- Да. - Не сега, скъпи.
Няма проблем, аз ще започна. Марк...
Чувствам се засегнат, че още не си ми благодарил за книгата.
- Ето, казах го. - За книгата?
Оставихме едно копие пред входната ти врата.
Преди пет дни. Цели пет дни.
Не съм намирал книга.
Сигурно някой я е откраднал.
Какво? Беше предпечат.
Господи. Боже.
- Добре ли си? - Господи.
- Добре съм. - Всичко е наред.
Така, добре съм. А ти как си?
Добре.
- Добре съм. - Наистина ли?
- Ще отида за кафе. - Сериозно?
Да, така мисля, отивам.
- Сигурна ли си? - Благодаря ти.
- Няма да се бавя. - Само внимавай.
Тъкмо ще подготвим стаята.
Ще помогнеш ли да окача водораслите?
Водорасли? Защо?
Нужно ли е да обяснявам?
Здравей.
Извинете!
Господине?
Господине...
Що за държание? Боже...
Привет, много се извинявам. И аз съм бременна.
От съседната къща съм. Излязох за кафе
и ме привлече ароматът на вашето.
Може ли една чашка?
Добре.
Значи може? Благодаря. Слава богу.
Много благодаря.
Ще се шмугна покрай вас.
Аз съм Девън.
Габи.
Благодаря за дрогата.
Мъжът ми ме побърква.
Брат ми пък ме потиска.
Първо ли ви е?
Да. А на вас?
Трето.
Ще го кръстя Уилям.
Три деца. А аз се страхувам да не съсипя едно.
Как се справяте?
С много помощ.
Между другото, тази къща е страхотна.
Богаташи ли сте?
Казвам ти, ако крадецът прочете книгата, ще си е струвало.
Дори се обзалагам, че след това сам ще се предаде.
Слушай, знам, че последно си бил в медицински център заради Джема.
Това медицински център ли е?
Второто име на бебето можеше да е в нейна памет, но...
Разбирам, че за теб е мъчително.
Детето ви заслужава да има свое име, без никакъв...
емоционален товар.
Намерих кафе.
Ще те глобя.
Сприятелих се с най-богатата родилка в Бебеландия.
Беше мълчалива, но мила.
Много симпатична. Трябва да те пратя там.
Със сигурност вече е заета.
Алекса би ти дала още един шанс.
Съмнявам се.
- Би могъл да я попиташ. - Ясно.
Добре ли си? Да я извикам ли?
Не. Може ли да ти стискам ръката?
Да, ето.
Така.
- Да кажа ли някоя тайна? - Да, давай. Разкрий ми мрака в себе си.
Ами...
Струва ми се, че "Лумън" вършат нещо нередно.
Какво имаш предвид? Заплатите ли?
Не, просто чувам да се говорят разни неща.
С кого си говорил?
Ами...
Какво?
Помниш ли онзи бизнесмен?
Адски боли!
Скъпа, добре ли си?
- Защо хората раждат? - Ще доведа Алекса.
- Добре. - Не ме докосвай.
- Още един напън. - О, боже.
Малко остава, показва се. Справяш се чудесно.
- Боли... - Знам, че боли, но бебето вече идва.
- Виждам главичката. - Господи.
Хайде сега. Виждам дъщеря ти. Показва се.
БЛОКИРАН
- Боже. - Излиза.
О, господи.
Господи!
Благодаря. Страхотно. Ще припадна.
Свести се като външното си "аз".
Това ще бъде първото преживяване за вътрешното й "аз" след обесването.
Когато те види, важно е очите ти да излъчват доброта.
Знаеш ли как да го постигнеш?
Всичко е наред.
Добре си. Всичко е наред.
Вече държат под ключ кабелите и други опасни предмети, така че...
Няма страшно.
Ако искаш да търсиш щастливи числа, добре.
Да поговорим?
Трябва да скрием вдъхновяващи цитати от правилника,
за да ги намира из офиса.
Ключът е в бонусите.
Без капаните за пръсти щях да се самоубия.
Може някой да й даде някой от своите, докато си спечели собствен.
Но няма да съм аз - от мен идеята.
Така е честно.
Г-жо Кейси.
Ще наблюдавам Хели Р.
Никой не ми е казал.
Заповед на г-жа Кобел. Ще следя за признаци на тъга
и с думи ще съдействам да не прави други опити за самоубийство.
При желание мога да предложа и прегръдка.
Аз проявявам признаци на тъга. Може ли прегръдка?
Не.
Записахте ли всичко?
Разстроена ли си?
Не. Екстра съм.
- Ако си разстроена, можеш да поискаш... - Прегръдка. Знам. Няма нужда.
Ърв.
Пак ли се отнесе, друже?
Ърв?
Трябва да отида до ОД.
Изскочи нещо.
И искам да се обърна за съвет към Бърт.
Добре. Само направи копие на картата, ако се наложи да те търсим.
"ЛУМЪН" - "ОПТИКА И ДИЗАЙН"
Господи.
О, не. Съжалявам, Ървинг.
Разпечатало се е тук по погрешка. Не беше за теб.
Какво е това?
Нищо. Закачка за г-жа Кобел.
Превратът в ОД е, нали? Онзи, за който Дилън все говори?
Действително ли се е случило, г-н Милчик?
Разбира се, че не. Нищо такова не може да се случи тук.
Това е сигурно доказателство.
Милчик каза, че не се е случило.
А и защо един отдел ще напада физически друг?
"Лумън" не биха им прехвърлили ресурсите ни.
ОД знаят ли го? Сигурни ли сме изобщо?
Седем души са в състояние да ни създадат големи проблеми.
- Ще питам... - Новия ти приятел,
който те излъга, че са само двама?
Откъде да знаем какво още крие?
Приложили сте точка 266 на Ървинг Б.?
Да, току-що.
Реших, че това може да го разубеди да общува с Бърт Г.
Трябваше ли да го съгласувам с вас?
Не, добра инициатива.
Г-жа Кейси беше там.
Пратили сте я да следи Хели Р.
Да.
Може ли да попитам защо?
"Лъчите на откривателството озаряват по-ярко моравата, а не утъпканата пътека."
Пробвам нещо ново с г-жа Кейси.
Нека си остане между нас.
Добре.
Хели Р.
Г-жо Кейси.
Опиши ми престоя си в тоалетната.
О, не. Съжалявам, г-жо Кейси. Просто се обърнах и...
Сигурно си препил. Какъв бе вкусът в устата ти сутринта?
Хели Р., трябва да дойдеш с мен до склада.
Аз ще я държа под око, докато ви няма.
Само за минута-две, нали?
Пътят до склада и обратно отнема осем минути.
Постоянно ходя до склада, така че бих могъл, ако искате...
Един кошмар по-малко.
Поне за осем минути.
Хели, сетих се, че не съм ти показал къде държим капачките за писалки.
Не е далеч. Идваш ли?
Няма нужда, благодаря.
Да, права си. Не бива да мърдаме никъде без г-жа Кейси.
Внимавай, шефе.
Усеща се странна енергия.
И къде са тези капачки?
Как си, Хели?
Боже. Измисли си капачките, за да ме разпитваш?
Просто исках да поговорим.
Много съм зле, Марк.
Благодаря, че забеляза.
Ела тук.
Влез.
Ето.
Картата на Пийти.
Съставих я по спомен през обедните почивки.
Може би, ако помислим заедно, ще успеем...
Сещаш се.
Не съм новият Пийти.
Хели.
Хели Р.?
- Марк й показва капачките за писалки. - Къде?
- Сега ли? - Няма проблем.
В дъното на складовото крило.
Бърт Г. е в конферентната зала.
Бърт.
Ървинг.
Какво правиш тук?
Ами... заблудих се.
Всъщност...
Търсех те. Не съм те виждал наскоро.
Аз...
- Дилън! Боже! - Ървинг.
Какво правиш?
- Щеше да те нападне. Защо е тук? - Пусни го!
- Какво ти става? - Видя картината. Да те изкорми ли искаш?
Къде са твоите хора? Онези, шестимата, които криеш от нас?
Господи... Викам началството!
- Чакай, не отивай. - Знам какво целиш.
- Какво те прихваща? Отвори. - Управител!
Отвори!
- Пратете управител! - Ървинг!
Ървинг!
Хели?
Хели.
Къде сме, по дяволите?
Не искаш ли да се отървеш...
Казах й го, а тя заяви, че не съм човек.
Собствената ми половина.
Да, това е ужасно, но не се фокусирай върху нея.
Ти какво искаш? Тук.
Искам тя да се свести, докато животът изтича от вените й,
и да осъзнае, че е мое дело.
- Ще обясня... - Млъквай, мародер такъв.
Проверих навсякъде, няма следа от Марк и Хели.
- ОД сигурно вече са ги убили. - Ървинг, какво?
Шефът на отдела и новата колежка ги няма. Знаеш ли къде са?
- Не, аз дойдох при теб. - А останалите от отдела ви?
В офиса са. Да, казах, че сме само двама с Фелисия...
Щом си дошъл при мен, защо си в конферентната зала?
Защо не дойде право в офиса?
Не знаех защо те няма и не исках да те уплаша пак.
Заради докосването.
- Не си ме уплашил. - Или да те смутя. Виж, измислях шегичка.
- Шегичка? - За разведряване.
- Докажи го. Да я чуем. - Още не я бях измислил.
Защо излъга за броя на хората в отдела ви?
Защото...
нямаме доверие на колегите ти.
- Ти, издънката, нямаш доверие на нас? - Не аз,
но хората говорят за ПМД, разказват стари истории, дори вицове.
Какво имаш предвид?
Буквално са глупости. Казват, че сте като кенгурата.
- С торби за малките ни? - Да.
Някои твърдят, че отглеждате в тях ларви,
които нападат, ако се приближиш.
Това е откачено.
Шега е, разбира се, но не знам.
Усещането някак си остава. Хората са странни.
Да не говорим,
че според тази теория след време ларвата ви изяжда и заема мястото ви.
Което, Ървинг, би дало обяснение за младежката ти енергия.
Ърв?
- Извини ме. - Къде отиваш?
Падаш ли си по него?
- Против ли си? - Да, твърдо против.
Вярно, правилникът забранява близост с колеги.
Майната му на правилника.
В "Оптика и дизайн" всички до един са подли твари.
Опасно е.
Не са готови.
Не може да ги вземете още.
Рано е!
- Ние не... - Махайте се оттук.
Изчезвайте!
"Зловещото варварство на ОД"?
Така пишеше.
Такава картина не съществува.
Какво варварство сме пресъздавали?
Няма значение. Според мен не беше истинско.
Но ще трябва да се посъветвам с ларвата си, разбира се.
- Съжалявам, че се е наложило. - Няма нищо.
Наясно си,
че не се гледа с добро око на отношения, които не са платонически.
Нашите такива ли са?
Е, Бърт Г., от този момент
официално те освобождавам от надзора на ПМД.
Както е казал Киър: "Щастлив бъди".
Ще влезеш ли?
Искам да ти покажа нещо в хранилището.
И Дилън да заповяда.
Не.
"Ухажването на Киър и Имоджин".
Срещнал съпругата си, докато работел във фабрика за етер.
Адски е тъпо тук.
Тя била чистачка.
В правилника пише, че ги сближило трудолюбието.
Знам, но ако тази трактовка е вярна...
Значи са се сближили колегиално. Влюбили са се като колеги.
Започваш да се чудиш как нещо може да е нередно, щом Киър...
- Дръпни се от него! Долен лъжец! - Какво?
- Дилън! - Уж нямало такава картина, а е в шкафа!
- Не е вярно. - Ърв, да се махаме.
Не е същата.
- Какво? - Виж.
Виж баджовете на нападателите.
Това не е "Оптика и дизайн", Дилън. Ние сме.
Никога не е излагана в коридора.
Нарича се "Нападението на ПМД".
Никога не сме ви нападали. Защо има два варианта на една картина?
А ако козите са цифрите?
Ние решаваме кои да живеят и кои да... Господи.
Едва ли.
Виж...
Знам, че искаш да се махнеш, но...
Аз се радвам, че си тук.
И съжалявам, че не мога да направя нищо повече засега.
Дай картата, ще я оправя.
Чертаеш ужасно.
Привет, г-жо Кейси.
Връщаме се от нашата разходка за психично здраве.
Невредими ли сте?
Да.
Радвам се. Бях се притеснила.
Съжалявам.
Прощавам ви.
Добре тогава.
Знаете ли какви ги вършат ПМД?
Мислех, че на вас ви се плаща за това.
И няма да ги спрете?
"Най-лесно се обуздава затворник, когато вярва, че е свободен."
За всичко има цитат на Киър.
- Още колко отдела ще допуснете да открият? - Ще говоря с Марк.
Много внимавайте. Бордът няма да погледне с добро око.
Да, татенце.
Ще ми даваш съвети, когато разбереш кой хакна чипа на Килмър.
Моля за внимание.
Искам да ви запозная с Ървинг и Дилън.
Те са от ПМД.
И са ни приятели.
Превод на субтитрите Боряна Богданова