"Мога единствено да съжалявам."
БЛАГОДАРНА СЪМ, ЧЕ БЯХ ЗАЛОВЕНА
И ПАДЕНИЕТО МИ БЕ ПРЕДОТВРАТЕНО С ТВЪРДА РЪКА.
...НА СВЕТА. ...ДА ИЗКУПЯ ВИНАТА СИ.
Боя се, че все още не си искрена.
ЛУМЪН
Ще пробваме пак сутринта.
До утре, Хели.
Мамка му.
Прочетох го триста пъти вчера.
259. Пак, моля. Сега.
Какъв е този глас?
"Простете ми за вредата, която нанесох на света.
Единствено аз мога да изкупя вината си.
И петното от нея ще остане само в мен."
Наистина съжалявам.
Съжалявам.
Не променяй текста. Пак.
ПРОПУСНАТИ ОБАЖДАНИЯ БЛОКИРАНО
ИЗЛЕТИ
СЪЗНАНИЕ - СТАЯ ЗА ОТДИХ ОД? - КРИЛО "ВЕЧНОСТ"
ТУК СМЕ, ЗАЩОТО НЕЩО НИ ЛИПСВА
Марк, минава 11 ч., а Хели е в стаята за отдих от вчера.
- И какво? - Като шеф на отдела,
дали да не провериш как се справя?
Няма това право.
- Може да помоли. - Но няма.
И все пак.
Здравейте.
Прощавайте, че ви прекъсвам.
Видяхме се онзи ден. Аз съм Бърт от "Оптика и дизайн".
- Здравей, Ървинг. - Здравей, Бърт. Какво правиш тук?
- Откъде, мамка ти, знаеш къде сме? - Дилън!
Предшественицата ми Алис К. е идвала тук, когато все още е имало сбирки,
- и е оставила указания. - Дай ги.
Спокойно.
Как да помогнем, Бърт?
Благодаря.
Ървинг, мислех си за онова, което каза, че се вълнуваш за новите рекламни чанти.
- Може да си се шегувал. - Не, ни най-малко.
Хубаво. Притесних се, защото спомена,
че вълнението действа разсейващо, а не искам работата ти да страда.
Затова реших да ги донеса още сега, за да не мислиш постоянно за тях.
Донесъл си три рекламни чанти за нас, още преди да бъдат пуснати?
Стори ми се редно. Знам, че времето ви е ценно.
Добре, остави ги на бюрото и хващай пътя за ОД.
Да.
Освен това исках да отправя една покана.
Знам, че работите здраво, така че...
Ако искате да се разведрите с неформална обиколка из ОД,
с удоволствие ще предложа услугите си на Ървинг и всеки от вас.
Насоките дотам са в първата чанта.
Твърдо не.
Добре.
Благодаря, Бърт.
Аз благодаря.
Не е ли твърде скоро да се възползваме от предложението?
Абсурдно е, че досега не сме ги посещавали.
Първоначалната идея на Киър е била всички да работим заедно.
Било е преди ОД да започнат да изкормват хора.
Глупости. Ще се върна до 13 ч.
Ще умре.
Ърв...
Колко пъти?
1072.
ОД - ПМД
А онзи глас зад вратата?
Плачещото бебе ли?
Не, сърдитото мърморене.
Хора, не е редно да обсъждаме стаята за отдих.
Важното е, че си се извинила надлежно и вече си навън.
Лъжи машината, като мислиш за нещо, за което наистина съжаляваш.
Аз си представям похожденията на външното ми "аз".
Не съжалявам за мамчетата, а за мъжете им.
Стаята за отдих е кофти.
Но затова е правилникът - за да не се озоваваме там.
Ще се научиш, ще видиш.
Ехо?
Кой е?
Здравей.
Ървинг Б. от "Прецизиране на макроданни".
Засякохме се в коридора онзи ден.
Бърт е ето там, до стелаж 6.
Не пипай нищо.
Големите пликове могат да поберат преиздания с допълнения.
Но, естествено, картините, които окачваме в коридора, са в рамка.
Толкова много информация.
С Фелисия се справяме.
Сигурен съм, че е по-лесно от това, с което вие се занимавате в ПМД.
Представям си какво е, когато дойде нова картина.
Виждате я преди всички.
Ужасно е глупаво, но се разплаках,
когато окачихте "Изцелението на младия Киър".
- Стига. - Вярно е.
Не съм си представял да видя изобразен пасажа от правилника.
Остана изложена само около месец, но пък какъв месец беше!
Ела.
След като произведението на изкуството мине през всички отдели,
то се връща тук.
- Къде отиде Фелисия? - За провизии.
Ето я.
"Не допускай слабостта във вените си.
Работнико, стъпчи я вътре в теб."
"Стани от смъртния си одър и дерзай напред,
още по-готов за борбата."
Точно така.
Не е за вярване,
че е у теб.
Прощавай. Колко стана часът?
Трябва да вървя.
Кажи, Хели.
- Направих 4%. - Браво!
Приятно е, нали?
- Сигурно. - Супер. Радвам се, че си съгласна.
Поздравления.
ТОВА, КОЕТО СИ ДУХОВНА БИОГРАФИЯ
Д-Р РИКЪН ЛАСЛО ХЕЙЛ
НЯКОЙ МОЖЕ ДА ЖИВЕЕ ТУК
Какво е това?
Прибери я!
- Кое да прибере? - Това е карта.
Не е вярно.
Нали не бива да правим карти?
Не съм я правил аз, намерих я. Мисля, че е на Пийти.
И не си я предал?
Лицемер такъв! А ми опяваш да следвам правилата.
Само се опитвах да те опазя от стаята за отдих.
Не е за вярване. Дай да видя.
Уелнес, мениджърско крило, "Вечност"... Всички места, които знаем.
- Сигурно му е отнело седмици. - Защо картите са забранени?
Правило на Игън. "Не прави миниатюра на творението ми."
Защо?
Какво е това, по дяволите?
Приличат на къщи. Така изглеждат къщите.
Вярно, но това са драскулки от досада.
Може да са навън, а Пийти да ги е открил.
Защо ще ги рисува на карта на етажа?
- Може да са реални. - Не са.
- Явно се е опитвал да ти каже нещо. - Не.
Голям подлизурко си, Марк.
Браниш работата, а не приятелството.
Браня работната атмосфера отпреди ти да се появиш.
- Когато Пийти е бил тук? - Да, защото тогава имаше баланс.
Забавлявахме се и работехме, без в отдела да настава хаос.
- Работата е пълна тъпотия. - Работата е тайнствена и важна.
И понасяме несигурността, която ни носи, така, както Киър би искал.
Заедно, като семейство.
Не бих могла, дори да ми опрат нож в гърлото,
да бъда част от вашето семейство.
Най-добрият ти приятел ти оставя карта, а на теб не ти пука.
Права си, не ми пука.
Марк...
Ето, няма я вече. Благодаря, Хели. А сега да се захващаме пак за работа.
Марк!
Извънредна ситуация.
Добре...
Щях да повикам г-н Милчик, но реших да не нарушавам йерархията.
Днес ни залива контрабанда.
- В смисъл? - Няма значение.
Виждали ли сте нещо такова преди?
Пасаж 31, страница 110.
"Следвайте словото ми и не губете време с начинания на незначителни люде."
Никакви книги, само правилника, знам.
- Какво правиш? - Засегна се, че бе наречен подлизурко.
- Нищо подобно, просто търся... - По дяволите.
НА МАРК, КАРТОГРАФ НА УМА
Какво е това?
Може пак да е от Пийти. Виж дали пише и моето име.
Бас ловя, че е тест за лоялност. Помните ли лютия шоколад?
Ще я предадем на Милчик.
Какво? Защо? Това е плячка и носи твоето име.
Отлично решение, Марк. Трябва да предадем този идолопоклоннически текст.
Как изглежда офисът им? Има ли сталактити?
Не, хубаво е. Бърт е създал много приветлива среда.
Той разбира духа на "Лумън".
Хели?
Ако обичаш!
Боже, Хели!
Искам камера!
- Много съжалявам, г-жо Кобел... - Какво става тук?
Става това, че ще ми дадете камера,
за да заснема още сега оставката си за външното ми "аз",
иначе ще й обяснявате защо й липсват четири пръста.
Добре. Нека просто...
Кобел ти е името, нали?
Да.
Кобел, имам ли вид на човек, който се шегува?
Не, определено нямаш.
Хели!
Здравей, Марк. Тъкмо си говорим с обучаемата ти.
Г-н Милчик.
Донесете видеокамерата, моля.
Здравей.
Е, шефе, май сега е моментът да ти кажа да се продъниш в ада.
Но ти вече си тук.
Не се разкаях.
Хели,
гледах видеото с молбата ти за напускане.
Получих и отговорих и на предишната ти молба.
Мислех, че въпросът е решен,
но сега г-жа Кобел твърди, че си заплашила да отрежеш пръстите си?
Разбирам, че си нещастна с живота, който ти е даден.
Но в един момент всички трябва да приемем реалността.
И тя е следната.
Аз съм човек.
Ти не си.
Аз вземам решенията.
Не ти.
И ако само посмееш да направиш нещо с пръстите ми,
знай, че ще те държа жива, докато съжалиш жестоко.
Молбата ти за напускане се отхвърля.
Спрете камерата.
"Приветствайте детето си в свят, заобиколен от природата."
Не, благодаря.
"Разгледайте нашите рустикални къщички за раждане."
Не знам, просто...
Повече ми прилича на смотан ски курорт, отколкото на център за раждане, но...
Добре де, но ще бъде страхотно и ще ти хареса.
Доколко идеята е на Рикън - 300 или 400 процента?
Отърси се от сарказма, иначе няма да бъдеш обявен за вуйчо.
Сарказмът ми съвсем не е изчерпан, но съм уморен.
- Да ти звънна утре? - Добре, чао.
КИЪР КРОНИКЪЛ
СЛУЖИТЕЛ С РАЗДЕЛЕНО СЪЗНАНИЕ УМИРА ОТ НЕЗНАЙНА БОЛЕСТ
Чухте ли се вече с борда?
Не.
Смъртта на Килмър не е по ваша вина, нито по моя. Ще разберат.
Не си виновна ти, Хармъни.
Ако искаш прегръдка, върви да търсиш майка си в ада.
Господи.
- Щом Пийти се е реинтегрирал... - Бордът не приема това.
Трябва да приберем чипа му.
Трупът му е определен за кремация след поклонението в неделя.
За твое сведение.
Визия.
Сила.
Ум.
Възторг.
Смирение.
Великодушие.
Схватливост.
Неподкупност.
Съобразителност.
Марк.
Г-жо Селвиг?
Защо си тук?
Ами... прочетох, че човекът е работил в "Лумън",
и реших, че може да съм го познавал. А вие защо сте тук?
Той идваше в магазина ми. Обожаваше продуктите ми с хибискус.
Господи. Виж ти, светът е малък.
Горкият човечец.
Хубавото е, че сега и двамата няма да сме сами.
Ето го.
Ако искаш, влез да се простиш с него, аз ще те чакам тук.
Първо ще отскоча до тоалетната, но сега се връщам.
Службата скоро започва.
Уиски с лед.
Има само вино, господине.
Ясно. Червено, моля.
Здравейте. Приятелка ли му бяхте?
Това е баща ми.
Ужасно съжалявам.
Предполагам, че сте били много близки.
Бяло, моля.
- Простете, не ви познавам. Аз съм Нина. - Марк Скаут.
Бившата съпруга на Питър съм.
Да, разбира се. Простете.
Вие сте от "Лумън".
Значи дори не сте го познавали.
- Предположих, че може... - Мамо, искат да започват.
Добре, мила.
Здравейте, вие Джун ли сте?
Да.
Приятно ми беше.
В ЧЕСТ НА ПИТЪР КИЛМЪР
МЪЛЧАЛИВО БДЕНИЕ ВИДЕО В НЕГОВА ПАМЕТ
Значи познавахте татко?
Да.
На работа.
Вие сте от онези.
Не смятате ли, че начинът да се справиш с трудност в живота,
не е да се изключиш половината време?
Не съм сигурен.
Съжалявам.
Ще ви изпълним нещо.
Радвам се, че си тук.
Ще изсвирим... Направо ще ви размажем.
- Ще ви разбием. - С рокендрол.
Време е за шоу!
Кажи си молитвите, мъниче,
и не забравяй всички до един да споменеш.
Завий се добре,
далеч от греха,
докато Сънчо те споходи.
Спи с едно отворено око,
стискай възглавницата здраво.
Светлината гасне
и нахлува нощ.
Като малка песъчинка
понасяме се към небивала земя.
Нещо става, угаси.
Мрачни мисли ме затискат - за Снежанка те не са.
Сънувам за войни и за лъжци,
и за пъклени огньове,
за ужасяващи неща.
Спи с едно отворено око.
Стискай възглавницата здраво.
Светлината гасне
и нахлува нощ.
Ръката ми вземи,
понасяме се към небивала земя.
Боже, душата ми пази.
- И ако умра в съня си... - И ако умра в съня си...
Боже, душата ми вземи.
Тихо, мъниче, не казвай нито дума.
И не обръщай внимание на този шум.
Туй е просто чудовището под леглото...
- И в гардероба, и в твоята глава. - И в твоята глава.
Светлината гасне
и нахлува нощ.
Като малка песъчинка
понасяме се към небивала земя.
Не!
- Толкова си бърза, че вдигаш пушилка. - Изпушил си.
Марк, миличък, добре ли си? Прощавай.
Мисля, че циститът ми...
Не биваше да идвам.
- Ще те придружа. - Не е необходимо.
- Вече го почетох. - Да се помолим. Отче наш...
Да не се натъжи твърде много на поклонението?
Нещо такова, да.
Ако искаш да поговорим...
Не, благодаря, просто... Добре съм.
Но благодаря, че ми правихте компания днес.
Лека нощ.
Това Пийти ли е?
Да, Пийти.
Как успяхте...
Би ли го занесъл за диагностика?
Да?
Викали сте ме, г-жо Кобел.
Г-жо Кейси, искам да проведете специален уелнес сеанс с Марк С.
Марк С.?
Какъв е проблемът?
Просто има нужда от това. Повярвай ми.
"Киър те кани да пиеш от водата му."
- Ървинг. - Фелисия каза, че си тук.
Лошо ли е, ако призная, че тази не ми допада?
Не.
Честно казано, и у мен поражда притеснение.
Прекрасна панорама, но все се опасявам...
Да не падне.
Беше вълнуващо някой от ПМД да ни посети,
да се заинтересува като теб, та затова...
Ако съм се изложил...
Не си.
Освен ако си?
Засрамен ли си?
Не.
Хубаво.
Имам още четири обекта.
ПМД иска ли да дойде с мен?
Разбира се.
Ти си луд.
Де да можех да подремвам.
Аз сигурно спя по петнайсет часа на нощ.
Проблем ми е.
Явно просто си купонджия, диско крал.
Не бива да заспивам, Бърт.
- Много важно. - Важно е според правилника.
"Работното място не бива да служи за спане."
Познавам правилника, старче. Но предпочитам първото издание.
Оригиналният труд на Киър: "И аз ще ти нашепвам през вековете.
В най-благородните си мисли и прозрения ще чуваш моя глас.
Ти си моята уста
и чрез теб ще продължа да шепна
дори десет века след смъртта си".
Не разбирам.
Той не ни говори само чрез правилника и картините.
Намира други начини.
ГЛАВА 9 ФИНАЛНИЯТ ЗВЪНЕЦ
"Мислиш, че работата ти е нужна, но аз живях в чужбина като скитник,
загърбих парите и разчитах на благодеянието на непознати.
Повечето също бяха просяци, но пък щастливи.
И въпросното лято такъв бях и аз.
Работата ти има нужда от теб,
а не обратното."
Лек път, ПМД.
Благодаря, ОД.
Марк?
Тръгвам си.
Добре. Аз ще работя, докато чуя звънеца. Малко остава да приключа.
Дано успееш.
До скоро.
ТОВА, КОЕТО СИ
Знаех си.
Понякога карам хората да оформят чувствата си от глина.
Би ли искал?
Добре.
"Фортуна" - акростих от писателя Рикън Хейл.
ГЛАВА 5
"Ф е за фантазията, която бележи начало."
"О е за онази сила,
що руши стени изцяло.
Р е за разума
да пазим дома и земята.
Т е за тревогата, която извисява душата.
У е за ушите,
които слушат ни с любов.
Докато Н, което значи новост,
към нас отправя зов.
Какво е А?
С такъв въпрос не терзайте своята гръд.
Защото Фортуна, приятели, ще ни пренесе отвъд."
Здравей, как си?
Добре.
Май вече започваш да влизаш в крачка.
Супер.
Превод на субтитрите Боряна Богданова