„Apgailestauju dėl savo elgesio ir labai atsiprašau.“
ESU DĖKINGA, KAD MANE PAGAVO,
KAD APSAUGOJO MANE NUO DIDESNIO NUOPUOLIO.
ŠIAM PASAULIUI. TIK AŠ GALIU IŠPIRKTI
Bijau, kad buvai nenuoširdi.
Ryte pabandysim iš naujo.
Iki rytojaus, Hele.
Eina šikt.
Vakar jį perskaičiau 300 kartų.
259. Skaityk dar kartą. Prašau.
Iš kur tas balsas?
„Atleiskite man už žalą, kurią padariau šiam pasauliui.
Tik aš galiu išpirkti kaltę už savo veiksmus.
Ir ši dėmė lydės mane visą gyvenimą.“
Nuoširdžiai atsiprašau, girdi?
Atsiprašau.
Be savų žodžių. Iš naujo.
PRALEISTI SKAMBUČIAI UŽBLOKUOTAS
DĖMESIO - SVEIKATINGUMO CENTRAS - MDSS ATGAILOS KAMBARYS - ODS?
ESAME ČIA TODĖL, KAD MUMS NE VISI GALVOJE.
- Markai? - Taip.
Jau po vienuolikos, o Helė atgailos kambaryje sėdi nuo vakar.
- Ir? - Pamaniau, kad tu, skyriaus vadovas,
turėtum pasidomėti, kaip jai sekasi.
- Na… - Markas tokių įgaliojimų neturi.
- Galėtų bent paklausti. - Jis neklaus.
- Bet galėtų. - Gerai…
Sveiki.
Atsiprašau už trukdymą.
Aną dieną buvome susitikę. Bertas iš Optikos ir dizaino skyriaus.
- Sveikas, Irvingai. - Sveikas, Bertai. Kaip čia atsidūrei?
Kaip sužinojai, bliamba,
- kur mūsų kabinetas? - Dilanai!
Mano pirmtakė Alisa K. kartą čia buvo, kai dar vykdavo vadovų susitikimai,
- ir paliko nuorodas. - Pasakyk, kokias.
Viskas gerai.
Kuo galėtume padėti, Bertai?
Ačiū. Na…
Irvingai, vis negalėjau pamiršti tavo žodžių
apie tai, kad nekantriai lauki naujųjų maišelių darbo vadovams,
nebent pajuokavai ar norėjai paerzinti.
Ne, visai ne.
Tada gerai. Truputį nerimavau, nes tu minėjai,
kad toks nekantravimas gali trukdyti darbui,
o šito aš mažiausiai norėčiau.
Tad nusprendžiau, kad nieko nenutiks, jei atnešiu juos anksčiau.
Kad jie nebesuktų tau galvos.
Atnešei mums ką tik iškeptus maišelius darbo vadovams?
Pamaniau, kad taip bus geriausia. Žinau, kad tau svarbi kiekviena minutė.
Padėk juos ant stalo ir čiuožk į savo ODS.
Žinoma.
Be to, norėčiau pakviesti jus pas save.
Tikrai suprantu… kad sunkiai dirbate, tad…
jei susiviliotumėte neformalia ekskursija po ODS,
mielai priimsiu Irvingą ir visus, kurie to pageidautų.
Nuorodos - pirmame maišelyje.
Ačiū, ne.
Ką gi.
Ačiū, Bertai.
Ačiū.
Manau, tu paskubėjai, priimdamas jo pasiūlymą.
Keista, kad niekada anksčiau pas juos nebuvome.
Vadovaujantis Kiero vizija, turėtume glaudžiai bendradarbiauti.
Taip buvo prieš tai, kai ODS dar nemėsinėjo žmonių.
Nekalbėk nesąmonių. Grįšiu apie pirmą.
Jam šakės.
Irvi…
Kiek kartų?
1 072.
ODS MDSS
Iš kur tas balsas už durų?
Verkiančio vaiko?
Ne. Pikto murmeklio.
Kolegos? Mums nereikėtų kalbėti apie atgailos kambarį.
Svarbiausia yra tai,
kad teisingai atsiprašei, ir tave išleido.
Žinai, tą mašiną galima apgauti -
tereikia galvoti apie tai, ko tau iš tikrųjų gaila,
pavyzdžiui, aš galvoju, kaip mano naminis aš dulkinosi su keliom poniutėm,
kas, žinoma, buvo žiauriai gerai, bet man labai gaila jų vyrų.
Atgailos kambarys užknisa.
Tam yra protokolai ir elgesio taisyklės, kad ten neatsidurtume.
Tu išmoksi. Patikėk.
Sveiki.
Kas jūs?
Sveiki.
Irvingas B. iš Makroduomenų sisteminimo skyriaus.
Aną dieną buvome susitikę koridoriuje.
Bertas yra ten, prie šeštos lentynos.
Tik nieko nelieskite.
Į didžiuosius aplankus telpa papildomos kopijos.
Bet, žinoma, visus meno kūrinius įrėminame.
Reikia viską mokėti.
Mudu su Felicija susitvarkome.
Esu tikras, mūsų darbas - daug lengvesnis už tą, kurį kasdien dirbate jūs.
Galiu tik įsivaizduot, kaip jaučiatės, kai gaunate naują meno kūrinį.
Juk pirmieji jį pamatote.
Gal kvailai nuskambės, bet aš apsiverkiau,
kai pakabinote paveikslą „Stebuklingas Kiero pasveikimas“.
- Ne. - Garbės žodis.
Nemaniau, kad darbo vadovo skyrių galima šitaip puikiai iliustruoti.
Jis kabėjo apie mėnesį ar ilgiau, bet, Dieve mano. Tai buvo nuostabu.
Prieik arčiau.
Kai meno kūriniai pabuvoja visuose skyriuose,
jie sugrįžta pas mus.
Nieko sau!
Kur išėjo Felicija?
Parnešti darbo priemonių.
Vualia.
„Tegul silpnybės jus aplenkia.
Brangūs mano darbuotojai, nepasiduokite silpnybei.“
„Pakilkite iš mirties patalo ir gyvenkite toliau,
su dar didesniu įkarščiu kovoti.“
Būtent.
Aš…
Negaliu patikėt, kad…
kad jis čia.
Atsiprašau. Kiek dabar valandų?
Jau eisiu.
Sveika, Hele.
- Liko 4 proc. - Šaunuolė!
Smagu, ar ne?
- Turbūt. - Šaunu. Džiaugiuos, kad sutinki.
Šaunuolė.
TAS, KAS ESI TAVO DVASINĖ BIOGRAFIJA
DR. RIKENAS LAZLO HEILAS
GALI BŪTI, KAD ČIA GYVENA ŽMONĖS
Kas čia?
Padėk į vietą.
- Ką padėti į vietą? - Tai - patalpų planas.
Visai ne.
Kiek žinau, mums negalima braižyti planų.
Negalima. Aš ir nebraižiau. Radau jį.
Jei neklystu, Pytis jį nubraižė.
Šūdas. Ir niekam apie jį nepranešei?
Koks tu veidmainis,
ir dar aiškini man, kad turiu laikytis taisyklių.
Nieko aš neaiškinu. Tiesiog nenoriu, kad vėl patektum į atgailos kambarį.
Netikiu, kad Pytis galėjo jį nubraižyt. Parodyk.
Sveikatingumo centras, vadovybė, amžinybės sparnas… Su jais viskas aišku.
Turbūt ne vieną savaitę vargo.
Kodėl mums draudžiama braižyti patalpų planus?
Tokia Igano taisyklė. „Nevaizduok mano kūrinio sumažinto.“
Kodėl?
Kas čia, bliamba?
Panašu į namus. Taip atrodo namai.
Papaišinėjo Pytis iš nuobodulio, ir viskas.
Gal jie yra išorėje, o Pytis sužinojo, kaip į juos patekti.
Tai kodėl jie atskirtųjų aukšto plane?
Jie gali būti tikri. Negali žinoti.
Aš tuo abejoju.
Jis akivaizdžiai tau bandė kažką pasakyti.
Ne.
Esi padlaižys, Markai.
Esi ištikimesnis šiai vietai, negu savo draugui.
Esu ištikimas tai atmosferai, kuri čia tvyrojo, kol nebuvo tavęs.
Kai čia dirbo Pytis?
Taip, nes tada čia buvo ramu.
Smagiai sau dirbome, ir niekas nekenkė skyriaus darbui.
Šis darbas - gryniausia nesąmonė.
Šis darbas yra paslaptingas ir svarbus.
Ir mes jį atliekame, nustūmę į šalį visas abejones,
nes šito norėtų Kieras.
Visi kartu, kaip viena šeima.
Net jei įremtum man peilį į gerklę,
aš atsisakyčiau būti šios šeimos nare.
Tavo geriausias draugas paliko jį tau, o tau nusispjaut?
Tu teisi. Man nusispjaut.
Markai…
Štai. Viskas. Ačiū, Hele. Galime grįžti prie darbo.
Markai!
Kritinė situacija.
Gerai…
Norėjau pranešti p. Milčikui,
bet nusprendžiau nepažeisti pavaldumo grandinės.
Šiandien - draudžiamų daiktų diena.
- Ką nori tuo pasakyti? - Nesvarbu.
Ar anksčiau matėt ką nors panašaus?
110 puslapis, 31 pastraipa.
„Tenkinkis mano žodžiais, nešvaistyk laiko nevertų žmonių mokymams.“
Jokių knygų, išskyrus darbo vadovą. Žinau.
Ką tu darai?
Jo savimeilė įžeista, nes Helė pavadino jį padlaižiu.
- Su mano savimeile viskas gerai. Bandau… - Velnias.
MARKUI, PROTO KARTOGRAFUI.
Markai, ką tai reiškia?
Gal tai dar viena Pyčio žinutė. Perversk. Pažiūrėk, ar nėra mano vardo.
Lažinuos, jie tikrina mūsų lojalumą.
Pameni tą saldainį su prieskoniais?
Nunešiu ją Milčikui.
Ką? Kodėl? Juk tai - įrodymas. Įrodymas su tavo vardu.
Puikus sprendimas, Markai.
Tai - svetimas mums tekstas, kurį reikia nedelsiant jam perduoti.
Kaip atrodo jų kabinetas? Nesvetingas ir šaltas?
Ne, visai mielas. Bertas pasirūpino jo jaukumu.
Jis supranta „Lumon“ dvasią.
Hele?
Atsiprašau! Hele!
Dieve mano, Hele!
Man reikia kameros!
- Atsiprašau, p. Kobel. Aš… - Kas čia vyksta?
Reikalauju vaizdo kameros,
kad dabar pat galėčiau įrašyti savo naminei aš atsistatydinimo prašymą,
arba kitaip turėsit jai paaiškinti, kodėl ji neteko keturių pirštų.
Gerai. Gal mes…
Jūs - Kobel, taip?
Taip.
Kobel, ar jums panašu, kad aš juokaučiau?
Ne. Ne, visai ne.
Hele!
Sveikas, Markai. Mes čia aiškinamės su tavo stažuotoja.
P. Milčikai,
prašau, atnešk vaizdo kamerą.
Labas.
Na, bose. Tikriausiai dabar jau drąsiai galiu pasiųsti tave velniop.
Bet tu ir taip gyveni pragare.
Ir aš už nieką neatsiprašau.
Hele,
žiūrėjau įrašą, kuriame prašai, kad atsistatydinčiau.
Esu gavusi ir atsakiusi į tavo ankstesnius atsistatydinimo prašymus.
Pamaniau, kad problema išspręsta,
bet p. Kobel sako, kad grasinai nusikirsti sau pirštus.
Suprantu, kad nesi patenkinta savo gyvenimu.
Bet žinai, ką? Mums visiems tenka susitaikyti su realybe.
O realybė yra tokia.
Aš esu asmenybė.
O tu - ne.
Aš priimu sprendimus.
O tu - ne.
Ir jeigu kada nors ką nors padarysi su mano pirštais,
žinok, kad labai stipriai pasigailėsi.
Tavo atsistatydinimo prašymas atmestas.
Išjunkite.
„Pasitikite kūdikio atėjimą gamtos apsuptyje.“
Ne, ačiū.
„Pasirinkite trobelę, kurioje norėtumėte gimdyti.“
Nežinau. Tai…
Tai primena prastą slidinėjimo kurortą, o ne gimdymo centrą, bet…
Gerai, supratau.
Bet bus smagu. Tau tikrai patiks.
Lažinuos, kad tai - Riko idėja. 300 % ar 400 %?
Tiesiog…
Nebūk toks sarkastiškas, antraip neteksi dėdės pareigų.
Žinai, ką? Dar kartelį pabūsiu sarkastiškas. Jaučiuos pavargęs.
- Susiskambinsim rytoj? - Gerai, iki.
ATSKIRTASIS „LUMON“ DARBUOTOJAS MIRĖ NUO „NEŽINOMOS LIGOS“
Valdyba su tavim susisiekė?
Dar ne.
Kilmerio mirtis - ne tavo kaltė ir tikrai ne mano.
Jie supras.
Tu nekalta, Harmoni.
Jei nori apsikabinimo, eik į pragarą ir susirask savo motiną.
Jėzau.
Kadangi Pytis reintegravosi…
Valdyba nepripažįsta reintegracijos.
Mums reikalingas jo lustas.
Jis bus kremuotas
po atsisveikinimo, kuris vyks sekmadienį.
Tavo žiniai.
Vizija.
Entuziazmas.
Nuovoka.
Džiaugsmas.
Nuolankumas.
Geranoriškumas.
Lankstumas.
Dorumas.
Gudrybės.
Markai.
P. Selvig?
- Ką tu čia darai? - Ką…
Aš… Na… Spaudoje skaičiau, kad jis dirbo „Lumon“,
tad pagalvojau, kad galbūt jį pažinojau. O jūs ką čia darote?
Jis ateidavo į mano parduotuvę. Dievino džiovintas kinrožes.
O Dieve. Koks mažas pasaulis.
Vargšelis.
Na, gera žinia ta, kad palaikysim vienas kitam kompaniją.
Štai jis.
Jei nori atiduoti jam pagarbą,
palauksiu tavęs čia.
Užsuksiu į tualetą, netrukus pasimatysime.
- Atsisveikinimo ceremonija - netrukus. - Taip.
Viskio su ledu.
Turime tik vyno, pone.
Supratau. Taurę raudono.
Sveiki. Jis - jūsų draugas?
Tėtis.
Nuoširdžiai užjaučiu.
Tikriausiai buvote labai artimi.
Prašyčiau taurę balto.
Atsiprašau, aš jūsų nepažįstu. Aš - Nina.
Markas Skautas.
Buvusi Pyčio žmona.
Taip, žinoma. Užjaučiu.
Jūs - iš „Lumon“.
Vadinasi, jūs jo visai nepažinojote.
- Pagalvojau, kad pažinojau, ir… - Klausyk, mama.
Jie nori pradėti.
Gerai, širdele.
Sveiki. Ar jūs… Jūs - Džun?
Taip.
Buvo malonu susipažinti.
PYTERIUI KILMERIUI ATMINTI
SUSIKAUPIMO VALANDĖLĖ
VAIZDO FILMUKAS
Pažinojote mano tėtį?
Taip.
Kartu dirbome.
Jūs - vienas iš tų.
Ar kada pagalvojote,
kad pusei dienos išjungti smegenis -
ne pats geriausias būdas tvarkytis su problemomis?
Nežinau.
Atleiskite.
Kai ką jums sugrosim.
Džiaugiuos, kad esi čia, mažute.
Mes sugrosim… Mes… Mes nurausim jums stogą.
- Sugrosim jums roką. - Sugrosim roką.
Tegyvuoja rokas!
Pasimelsk, mažuti
Nepamiršk, sūnau mano
Pasimelst už kitus
Maldos tave sušildys
Apsaugos nuo nuodėmės
Laikas miegučio
Bet miegok budriai
Stipriai apkabink pagalvę
Iš dienos
Žingsniuok į naktį
Trumpam
Iškeliaujam į stebuklų šalį
Kažkas ne taip, išjunk šviesą
Šiąnakt aplankys slogūs sapnai Tikrai ne apie Snieguolę
Sapnai apie karą, sapnai apie melą
Apie ugnį iš drakono nasrų
Ir kitus baisumus
Tad miegok budriai
Stipriai apkabink pagalvę
Iš dienos
Žingsniuok į naktį
Imk mane už rankos
Iškeliaujam į stebuklų šalį
Tesaugo Dievas mano sielą
O jei mirsiu per miegus
Tepasiima Dievas mano sielą
Ša, vaikeli, nekalbėk
Ir nieko nebijok
Tai tik pabaisa po tavo lova
- Tavo spintoje ir tavo galvoje - Tavo galvoje
Iš dienos
Žingsniuok į naktį
Trumpam
Iškeliaujam į stebuklų šalį
Ne!
Kas, jei mokėtum vaikščiot taip greitai, kad net dūmai kiltų?
Tau iš ausų.
Markai, branguti, kaip tu? Atleisk man.
- Viskas gerai. - Maniau, kad pūslės uždegimas…
Tai buvo klaida. Jau eisiu.
- Gerai, na, eisiu kartu. - Nebūtina, ačiū.
- Atidaviau pagarbą. Eime. - Pasimelskime.
Tėve mūsų, kuris esi danguje…
Ar laidotuvės sukėlė liūdesį, ar…
Turbūt, taip.
Jei norėtum pasikalbėti…
Ne. Ačiū. Man viskas gerai.
Ačiū, kad pabuvote kartu su manim per laidotuves.
Labos nakties.
Pyčio?
Pyčio.
Kaip tau…
Malonėk jį nunešti į Diagnostikos skyrių, gerai?
Prašau.
Kvietėte, p. Kobel?
P. Keisi, norėčiau, kad pravestumėte specialų sveikatingumo seansą Markui S.
Markui S.?
Kas negerai?
Jam jo reikia. Patikėk.
„Kieras kviečia atsigerti jo vandens.“
- Irvingai. - Felicija sakė, kad rasiu tave čia.
Pasirodysiu nemandagus, jei pasakysiu, kad šitas man nepatinka?
Ne.
Jei atvirai, jis mane irgi erzina.
Nuostabus vaizdas, bet vis pagaunu save galvojant, kad…
Jis gali paslysti.
Smagu, kad turėjau svečią iš MDSS,
kad kažkam įdomus mūsų darbas, ir…
jei padariau sau gėdą…
Nepadarei.
O gal padarei?
Tau gėda?
Ne.
Puiku.
Turiu nueit į dar keturias vietas.
Gal MDSS norėtų prisijungti?
MDSS norėtų.
Kalbi nesąmones.
Norėčiau ir aš mokėti nusnūsti.
Man atrodo, kad ten aš miegu 15 val. per parą.
Tai - yda.
Turbūt tai reiškia, kad esi vakarėlių liūtas.
Man negalima užmigti, Bertai.
- Kam tai rūpi? - Tai prieštarauja darbo vadovui.
„Darbo vietoje miegoti draudžiama.“
Žinau, kas parašyta darbo vadove, žmogau. Vadovaujuosi pirmuoju jo leidimu.
Cituoju Kiero žodžius: „Mano balsas skambės jums per amžius.
Jūsų tauriausiose mintyse ir apsireiškimuose.
Aš kalbėsiu per jus,
ir jūsų dėka mano mintys
gyvuos amžinai.“
Nesupratau.
Jis kalba su mumis ne tik taisyklėmis ar paveikslais.
Jis randa kitų būdų.
9 SKYRIUS PASKUTINIS SKAMBUTIS
„Jūs galvojate, kad jums reikia darbo.
Bet aš gyvenau užsienyje kaip valkata,
neleisdamas savo pinigų, gaudamas išmaldą iš nepažįstamų žmonių.
Dauguma jų taip pat buvo elgetos, bet jie buvo laimingi.
Tą vasarą buvau laimingas ir aš.
Darbui reikia tavęs,
o ne tau darbo.“
Sėkmės, MDSS.
Ačiū, ODS.
Markai?
Jau eisiu.
Eik.
Aš dar padirbėsiu. Šįvakar tikiuosi užbaigti šį failą.
Sėkmės.
Iki greito.
TAS, KAS ESI
Taip ir maniau.
Kartais prašau žmonių, kad savo jausmus išreikštų lipdydami.
Norėtumėt pabandyti?
Gerai.
„Likimas“. Rikeno Heilo akrostichas.“
5 SKYRIUS
„L yra laimė, visa ko pradžia.
I yra išmintis…
kuri suartina žmones.
K yra kantrybė,
kurios dažnai pristinga.
I - ištvermė, kuri suteikia mums daugiau vertės.
M yra meilė,
atsispindinti akyse.
A yra akys,
kurios žvelgia į mus iš aukštai.
Ir S.
Sugalvokit reikšmę jai patys.
Nes likimas, mano draugai, yra nenuspėjamas.“
Sveika. Kaip sekas?
Neblogai.
Tikrai? Panašu, kad jau apsipratai.
Šaunu.
Išvertė Laima Banionienė