פיטי, אתה בסדר?
פיטי?
כן, אני בסדר. החלקתי. כדאי לך להשקיע בשטיחון אמבטיה, אולי.
כן, בסדר. החלוק הוא מתנה מגיסי.
בחיים לא לבשתי אותו. מצטער, זה מוזר.
יש לי כריות. אתה צריך עוד משהו?
כן, שתפסיק ללכלך על החלוק הנפלא הזה.
אתה יכול לשמור אותו.
אעשה זאת.
היי. אתה בטוח שאיש לא יכול לראות מבעד לאשנבים האלה?
כן.
ולמעלה הכול נעול.
מישהו גר בבית הסמוך?
לא, רק גברת סלוויג בכיוון השני.
השכונה מעולם לא התמלאה, אז היא נחמדה. שקטה.
מבצר של בדידות.
אני עדיין חושב שמסיבת עובדים מדי פעם לא תזיק.
בדקתי, וזה לא נאסר באופן מפורש במדריך.
כן, אני בטוח.
אחי, לחצתי על קובל לערוך מסיבה לכל הקומה ברבעון הקודם.
היא אמרה שאקבל מסיבה כשאהיה ראוי לזה, מה שזה לא אומר.
קובל? - אני לא מאמין שארבעת האחוזים של דילן
בפארק סאנסט יעזרו עם...
פיטי?
אתה בסדר?
אני מצטער. כן.
עם המחלה הזאת אני... אני נהיה מבולבל.
זה זמני.
מה זה פארק סאנסט?
אני לא יודע.
זה כאילו שחייהם של שניים נתפרים לפתע יחד.
אבל היחסיות נדפקת.
אז היום הראשון שלי ב"לומון" מתערבב עם יום הולדת חמש שלי.
ועם עבר כפול, זה מטשטש גם את ההווה.
אבל הם אמרו שזה ישתפר.
מי זה "הם"?
"הם" היא קבוצה של אנשים שיודעים שניתוק הוא פגע למין האנושי.
והם יעשו משהו בנדון.
קולקטיב המוח השלם?
הילדים שמבקשים חתימות במרכז העיר? לא, לא הקמ"ש המזוינים.
מישהו אחר.
בסדר. טוב...
אז מה אתה רוצה ממני?
אתה לא רוצה לדעת מה אתה עושה שם למטה?
טוב, תקשיב. אתה יודע, אני לא אבצע אי-ניתוק.
אני לא רוצה שתבצע אי-ניתוק כי זאת לא מילה.
התמזגות מחדש. - בסדר. מה שתגיד.
אתה יודע, זה לא היה פגע מבחינתי.
זה עזר לי.
בסדר. מה אם המחיר של העזרה הזאת
הוא שאתה רוצח אנשים שמונה שעות ביום
ואתה אפילו לא מודע לכך?
טוב, זה נכון?
תשמע, גיליתי מחלקה. מחלקה שלא מספרים לנו עליה.
מחלקה שאי אפשר לעזוב.
אבל לאיש מאיתנו אסור לעזוב, לא?
לא, כוונתי שממש אי אפשר לעזוב. הם נמצאים שם ברגע זה.
מה? הם כבולים או...
מה?
אני לא אדבר על זה כאן.
אני לא יודע אם יש מיקרופונים בצגים. או אם אירווינג ייכנס.
פיטי, אנחנו לא ב"לומון".
אז איפה ג'ון, לעזאזל?
אני מצטער, מארק.
מי זו ג'ון?
ג'ון היא הבת שלי. הבת הכי נפלאה בעולם וגיטריסטית מעולה.
אתה מרוצה מכך שהצעת לי ללון כאן?
הו, מארק.
אתה בסדר?
אבל מה תגידי, נטלי, לאישה שנכנסה להיריון בעבודה
פחות מחודש לאחר שהחברה שלה ביצעה ניתוק.
ראשית, הייתי מציעה שהיא תחשוף את זהותה
אם היא רוצה שיחה כנה
על החוויה שלה. - איך היא יכולה לנהל את השיחה
כאשר ה"פועלת" שלה הייתה מעורבת... - טוב, ראשית, "פועלת"?
זה, למיטב הבנתי, המונח המועדף בקרב...
אני חושבת שזה הדיבור המתנשא שהייתי מצפה לשמוע
מקבוצה שמנסה להציל אנשים מהבחירות שלהם.
בחירות? ל"בפנימית" שלה יש...
"בפנימית"? מאיפה אתה שולף את המונחים האלה?
בסדר. נקרא לזה מישהו שפיצלו את מוחו...
אין לזה שום קשר למה שאנחנו עושים ב"לומון"
או להליך ניתוק כלשהו.
את לא רוצה לענות על שאלותיי...
אני עונה לך. - כי זה יחשוף שאת
שותפה למשהו בלתי מוסרי. - מה שבלתי מוסרי הוא...
תגיד לי שזה לא נכון.
אני רוצה, אבל אני לא יכול. מבינה?
יימשך באגן הגדול,
כנראה גם אחרי הצהריים, כפי שחזינו אתמול.
החדשות הטובות הן, העננים אמורים להתפזר באזור גאנס...
מה שמשאיר יום שמשי ובהיר לחברינו באזור קיר.
עם זאת, הקור לא מרפה בשום מקום.
והכבישים יישארו קפואים לאורך כל השבוע
וגם במהלך סוף השבוע.
אז לא משנה לאן אתם נוסעים, סעו בזהירות.
פיטי.
תתעורר, פיטי. פיטי?
היי.
עכשיו בוקר. אתה במרתף שלי.
נכון.
אני הולך לעבודה בהתאם להמלצתך. אתה יכול להישאר אם אתה רוצה.
אני רק רוצה שתדע,
אני לא מתכוון להתמזג מחדש, מבין?
בסדר.
איבדתי את אשתי לפני כשנתיים בתאונת דרכים.
זה... זה עוזר לי, מבין?
אני מצטער, מארק. - לא, לא.
בעבודה...
היית מגיע לפעמים בעיניים אדומות.
הייתה לנו בדיחה שאתה סובל מאלרגיה למעלית.
היה אפילו שיר.
אבל תמיד תהיתי.
אתה סוחב את הכאב איתך.
אתה מרגיש אותו גם שם. אתה פשוט לא יודע מה הסיבה.
בסדר.
למה שלא תיקח מה שבא לך מהמקרר?
אני אחזור בסביבות שש.
היי!
היי. - מארק, אני מצטערת על הרעש.
אני מפשירה את הקרח במרפסת.
אין בעיה. שוב תודה על העוגיות.
אני אביא עוד!
אנא.
מר סקאוט, מה שלומך? - היי, ג'אד.
- "לומון" -
עשיתי משהו. מחקתי את המספרים המפחידים.
מתי?
אתמול. נעדרת. - באמת?
כן. דילן החליף אותך בהדרכה בהצלחה רבה.
אתה נראה רזה, מארק. אני תוהה אם סבלת מהרעלת מזון.
ברוך שובך, בוס. התמונות החדשות הגיעו?
יופי. אתה יכול להיפטר סוף סוף מהישנות.
אתה יכול לדלג על זה, כי מסרתי את בקשת ההתפטרות שלי.
הגשת אותה? - כן.
זה טוב. זה אומר שלא ישלחו אותך יותר לחדר המנוחה.
שלום, מזקקים.
שלום, מר מילצ'יק.
מארק, שוחחתי עם החיצוני שלך אתמול.
הוא נשמע מרוסק מכך שלא יגיע לעבודה.
אבל כעת כשאתה כאן,
אתה מוכן להקריא את הודעות הבוקר הראשונות שלך כמנהל המחלקה?
בטח.
זה יהיה קל יותר כשאני לא בקהל.
מארק חשב שזה מצחיק להפריע לפיטי בזמן ההודעות.
בצלילים של נפיחות.
טוב, שקט, חברים. אני מארק, איש ההודעות החדש שלכם.
יש כאן רק כמה עניינים.
למה אתה עומד מוזר? תעמוד רגיל.
אני עומד נהדר.
אתה מרגיש לא בנוח? שנפנה מבט?
טוב, מצאו זבל במחזור.
אנא, אנשים, אל תעשו את זה.
תזכורת, פתקיות דביקות לא יודבקו על פרצופים.
הן סותמות את הנקבוביות של החיצוני.
זה קשור אליי. יש לי דמות אהובה בשם "ראש דביק".
נוסף על כך, אנא, הימנעו מהתפארות במסיבות אפיפיות שבהן זכיתם בעבר?
אני מרגיש מותקף.
ואחרון חביב...
בחיים לא ראיתי בקשת התפטרות מקבלת תשובה מהירה כל כך.
אני צריכה לסיים את היום או שאפשר ללכת עכשיו?
אחרון חביב, בקשת ההתפטרות של הלי...
נדחתה.
כן, לא, זאת בטח טעות.
החיצונית שלי לא תעשה את זה.
פיטי נהג לומר...
זה ממש כיף.
שאני, את יודעת, אתגנב לדלת על קצות האצבעות?
הוא בעבודה, מותק. זה לא משנה. - איך את יודעת?
כי המכונית שלו לא כאן. - אולי הוא הבריז.
תלך? כי אני חייבת להשתין.
כן.
להניח על הדלת או בצד?
שני המקומות מתאימים.
את חושבת שהוא יופתע? - כן.
מותק שלי, אני אניח את זה בצד.
נפלא.
מושלם. - יופי.
זה מושלם. - כן.
הוא יתרגש כל כך.
כן. - אני מקווה שהוא יחזור מוקדם.
הוא לא יחזור מוקדם.
- מארק -
היי. מה זה? סודוקו?
זה שום דבר.
מה ציירת?
אותך חוזר לעבודה, בסגנון קוביסטי.
טוב, שני עניינים. איך אתה יודע מה זה סגנון קוביסטי...
ומה אתה לובש, לעזאזל?
חרא.
לא.
- היצירות של ג'מה -
כן?
מה הוא אמר לה אחרי ההודעה?
לא, זה לא נורא כל כך.
רק מעט אגרסיבית.
הרעפת עליה שבחים מכוונים?
א-הא. א-הא.
אני באה.
היי, הלי?
תסתלק.
את בסדר? - אני בסדר.
את שם כבר 45 דקות.
אני משתמשת בשירותים.
בסדר. פשוט... את שם כבר זמן מה.
אני בסדר, מארק. - אני חושב שאני צריך להיכנס.
זה... בסדר? - לא!
אני נכנס, אז... תתכונני.
תעשי את מה שאת צריכה כי אני נכנס.
לא!
טוב, אני נכנס. אני מצטער. - מארק, לא! אני לא לבושה!
לא... אלוהים. - אני מצטער, אני...
כותבת את הפתק על העור שלך.
טוב, למרבה הצער, הגלאים יכולים לזהות כתב בכל מקום.
זה נראה לך כמו כתב?
אם תצמידי ידיים.
- תנו לי לצאת -
לא רע.
חשבתי שאת מתחילה להרגיש בסדר כאן.
מה, כי עשיתי את הקטע עם המספרים?
השגת ניצחון. אנשים רבים מוצאים אושר בזה.
זה גורם פחד, פשוטו כמשמעו.
זאת רק תת-קבוצה אחת. האחרות מנחמות יותר...
מארק, אני לא רוצה לעבוד כאן איתך.
אז אל תתפרץ לשירותים בקול הבוס הפתטי שלך
ותנסה לשכנע אותי שאני רוצה.
טוב, אתן לך חמש דקות לקרצף את הזרועות.
או שמה?
את רוצה שגריינר ישתמש בסבון הרע?
יש סבון רע?
תודה, בוס.
כן, אני אוהבת לעבוד כאן.
מארק. - אירב.
צותתי מאחורי הדלת. שמעתי הכול.
בסדר. - אני מוטרד מכך שאתה
מנהל שיחה כה מלחיצה זמן קצר כל כך אחרי הרעלת המזון.
זה בסדר.
התיעוב שבו היא דיברה אליך.
לוקח זמן להתאקלם.
ודרושה הכוונה.
על מה אתה חושב, אירווינג?
דילן לא הפסיק לדבר אתמול על תמריצים,
על מחקים ועל מסיבות אפיפיות, כאילו בגלל זה אנחנו כאן.
אנחנו לא כאן בגלל זה.
אם היא רוצה משמעות עמוקה יותר, היא צריכה לבקר באגף הנצחיות.
היא יכולה לקרוא על זה בספר ההדרכה.
אתה יודע שזה אחרת להיות שם. לראות את זה.
נראה לי שזה מוקדם מדי. המקום ההוא מהמם אותך.
נכון. המקום הזה הוא הכול.
איך הייתה הבדיקה?
מישהו השאיר לו חבילה ליד הדלת. תפתח את זה, טוב?
- "האתה שאתה" ביוגרפיה רוחנית שלך -
- ד"ר ריקן לזלו הייל, דוקטור -
אלוהים. - זה הגיס?
ריקן. הספר החמישי שלו.
"פרק 12: ללמוד להיות עירום מבחינה רגשית מול אשתי."
תחפש הודעות, רק ליתר ביטחון.
מארק.
אפשר לעזור לך? - יש לה רגע?
הגשת בקשה רשמית לאינטראקציה עם הפיקוח?
לא, אני... - זה בסדר. תיכנס.
מצטער. אני יכול למלא את הטופס.
במה מדובר?
תסגור את הדלת.
אירווינג חושב שצריך לקחת את הלי לאגף הנצחיות היום.
מזל שמיניתי את אירווינג למנהל המחלקה.
מצטער. אני חושב שכדאי שאני אקח את הלי ואת הצוות לאגף הנצחיות.
ומילאת טופס הזמנת מקומות בחלל משותף?
לא, אני... - מארק.
אני מצטער. אני פשוט... אני לא יודע.
מוזר מאז שפיטי עזב.
כלומר, את יודעת, הוא... הוא נתן את הטון.
אילו פיטי היה נותן הטון כפי שאתה מתאר אותו,
הוא עדיין היה כאן.
מה זה אומר?
תאלץ אותי להשליך עליך את הספל שלי?
אני... למה שאת...
תביא את זנ"מ למספרים שלה. - בסדר.
מארק?
מה שעשיתי כרגע היה משהו שידעתי שתוכל להתמודד איתו וללמוד ממנו.
זה כאב לי מאוד.
אני מקווה שתאפשר לזה לעזור לך.
פתוח או סגור?
שניהם.
אני...
שרירי הדלתא שלי טובים באופן מביך היום. החיצוני שלי בטוח משתתף בתחרויות פיתוח גוף.
אילו החיצוני שלך היה משתתף בתחרויות, לא היית צריך לעבוד פה.
מצטער, אתה יודע כמה משלמים בתחרויות?
לא, איש מאיתנו לא יודע.
אני חושב שזאת שיטה שכבתית.
- אני לא רוצה לעבוד כאן -
אולי יש פרסים כספיים על זהב, על כסף ועל ארד.
לא, הניחוש שלי הוא שהם מתגמלים כל שריר בנפרד. אז...
לא נראה לי. - הדלתא הכי טוב, 30 דולר.
שרירי הבטן הכי טובים, 20 דולר. שריר הזרוע הדו-ראשי מרשים יותר, 75 דולר.
נראה לי ששריר הגב הרחיב שווה הרבה.
הם נחשבים אטרקטיביים מאוד בחוגי פיתוח הגוף.
ובחברה באופן כללי.
שרירי גב הם קשקוש...
המרכז של מבנה גוף טוב. - אתה לבד בעניין הזה, אירב...
לא שמת לב לשריר הגב שלי? - מעולם לא.
אתה לא מבין למה היציבה שלי ישרה כמו סרגל. אתה רואה איך...
צמאה?
היי, רק למקרה שתמצאי שזה רלוונטי מסיבה כלשהי,
גלאי הקוד גם מסוגלים לקרוא הודעות שמוסתרות בתוך הגוף.
נוסף על כך, כשזה קורה, תפקידו של מילצ'יק לחלץ ממך את ההודעה.
וכשהוא ישאל לפני כמה זמן בלעת את זה,
אני ממש חייב להמליץ לך על כנות.
יהיה קל יותר לשניכם אם הוא ידע באיזה קצה להתחיל.
אבל עוד ניסיון יפה.
תסגרי את עמדת העבודה שלך. אנחנו יוצאים לטיול.
הכוח נמצא בשרירי השוק.
וזה תמיד היה כך. אני יכול לומר לך את זה עכשיו, בחורצ'יק.
כל שמונת המנכ"לים הגיעו משושלת איגן.
שושלת שראשיתה במייסד החברה.
יש לי שיר מסייע שיעזור לכם לזכור את שמותיהם.
כתבתי אותו בעצמי, וכמובן הוא מחוץ לקנון של התאגיד,
ומבחינה פואטית לא מושלם, זה בטוח.
יש חרוז מסולף בבית השני, "אמברוז" ו"אם ברווז",
שהיה הכרחי כדי לקדם את העלילה, אבל מצער.
אמברוז מושמץ לפעמים באופן לא הוגן ככבשה השחורה בתולדות המשפחה.
מה זה?
וזאת לבטח לא הייתה כוונתי להעליב אותו עוד יותר,
אבל אני חושב שתגלו... - "בינגו איגן"?
היי. בינגו איגן.
לא צריך, נכון? זה... - כשנגיע...
מה זה בינגו איגן, לעזאזל?
הדרך לא למות משעמום באגף הנצחיות.
ובחייכם, זאת תהיה הזדמנות מצוינת
לכולם מלבד אירב להתחבר.
אופטיקה ועיצוב.
זיקוק נתוני-מקרו.
ברט.
היי.
אני מקווה שהמפגש שלך היה טוב.
נהדר, מאושש מאוד.
אתם מכירים?
התרשמנו מכמה יצירות אמנות של "לומון" יחד, לזמן קצר.
תזכור, נקבל את התיקים חדשים לספרי ההדרכה בקרוב.
מרגש מאוד.
תודה על הטיפ. אתה עובד או שסתם יצאת לטיול?
דילן. - מה? אני חושב שאתם סבבה,
ואני רק תוהה מה אתם עושים. נדיר לראות אתכם מחוץ לחור שלכם.
אתגר הפלת ביצה בחלל הגיבוש.
מחלקה קטנה כמו שלנו חייבת לשמור על סינרגיה טובה.
אתגר הפלת ביצה. אתה מאמין לקשקוש הזה?
ומה אתם עושים? - פלישיה.
ביקור באגף הנצחיות. זו הלי, המזקקת החדשה.
זו... - ברוכה הבאה, הלי.
טוב, אנחנו צריכים לחזור. אסור להשאיר את הקן ריק.
טוב לראות אתכם, א"ע.
הביצים נראות חרא.
אירווינג, בוא.
סת'?
נטלי.
הרמוני, שלום.
לא ציפיתי... זה קשור להלנה?
לא, זה קשור לפיטר קילמר.
ועליי לעדכן שמועצת המנהלים תצטרף אלינו.
מועצת המנהלים רוצה שתדברי ראשונה.
כן. כמובן.
ברכות.
החיפוש אחר קילמר נמשך.
אומר רק זאת.
אני לא רוצה לזרוע בהלה, אבל לפני עזיבתו
היו סימנים מטרידים לאפשרות של... התמזגות מחדש.
בסדר.
אז מועצת המנהלים מתעקשת די בתקיפות
שהליך הניתוק בלתי הפיך באופן מוכח.
כן...
ושהמידע הזה אמור להיות ברור לאדם שמנהל קומת מנותקים.
כן, כמובן.
בזמן, כמובן, שתביאי את זנ"מ למספרים הצפויים שלה
עד המועד האחרון הרבעוני בעוד שלושה שבועות.
כן, כמובן.
אנחנו מציתים מחדש במהירות את התפוקה עם המזקקת החדשה והזריזה שלנו.
ובשביל מה שזה שווה, אני... - המועצה סיימה את השיחה.
כן, בסדר. תודה.
ואפשר לשאול... - שלום, הרמוני.
באמת יש מחלקה של שני אנשים? הם רואים רק זה את זה?
רוב הזמן. זה בודד, אני משער.
ולא טבעי. סוטה.
א"ע נחמדים.
לא נכון. הם גם לא שותפים לערכים שלנו.
קיר סידר את המחלקות לפי סגולות.
המזקקים חכמים וישרים, בעוד שא"ע יותר בקטע של אכזריות.
כמה מחלקות יש?
ככל הנראה 30. - בסביבות חמש.
איש לא ממש יודע.
א"ע ניסו לבצע הפיכה אלימה נגד השאר לפני עשורים רבים,
ולכן צמצמו אותם לשני אנשים.
ולכן מרחיקים אותנו זה מזה.
זאת בדיה מוחלטת.
הם הרגו מישהו?
לא. לא הייתה הפיכה. איש לא הרג איש.
אז למה אנחנו לא מבלים יחד?
כלומר, אני בטוח ב-99 אחוזים שלא הייתה הפיכה.
אם הם יחזרו ויתקפו אותנו, לדעתי עלינו להרוג את מארק.
כן? - כן.
כדי שיחשבו שאנחנו משוגעים שאין להם מה להפסיד.
חכם. זה חכם.
אני מדמיינת אותם מגיחים מפינה, ואנחנו ספוגים בדם,
ואני עוטה את הפרצוף שלך והם אומרים, "של מי הפרצוף?"
ואני אומרת, "של האדם האחרון שהתעסק איתנו."
ואני מרגישה שזאת תמונה עוצמתית מאוד.
נראה לי שהם יזהו את הפרצוף שלי.
אולי אם תעטי אותו הפוך?
- אגף הנצחיות -
הגענו.
- "האיש הזכור אינו נרקב." קיר איגן -
- "ההיסטוריה חיה בתוכנו, בין שאנחנו לומדים אותה ובין שלא". קיר איגן -
"בואו, ילדי התעשייה שלי,
והכירו את יוצאי חלציי."
וואה.
זה ג'יים איגן. המנכ"ל הנוכחי. אדם יוצא דופן.
גם נאה. רואים את הגבות?
כל התצוגה המרכזית מוקדשת למנכ"לים קודמים ממשפחת איגן.
אבל כל החלק האחורי מוקדש לקיר.
אני יודע שהמוות מתקרב אליי,
כי אנשים התחילו לשאול מהו בעיניי ההישג הגדול של חיי.
הם רוצים לדעת כיצד לזכור אותי בעודי נרקב.
במהלך חיי זיהיתי ארבעה מרכיבים, שאני מכנה מצבי רוח,
שמהם נגזרת כל נשמה אנושית.
צער. שמחה. פחד. רשעות.
- מנכ"ל 1939-1865 קיר איגן 1939-1841 -
אופיו של כל אדם מוגדר על ידי היחס המדויק שקיים בו.
- מנכ"ל 1976-1959 ביירד איגן 1976-1902 -
נכנסתי לתוך מערת התודעה שלי, ושם אילפתי אותם.
- מנכ"ל 1999-1987 פיליפ "פיפ" איגן 1999-1937 -
אם תאלפו את מצבי הרוח כפי שאילפתי את שלי, העולם יהפוך...
- מנכ"ל 1987-1976 גרהרד איגן 1991-1920 -
לאיבר נוסף שלכם.
את הכוח הגדול והמקודש הזה
אני מקווה להוריש לכולכם, ילדיי.
- מנכ"לית 1959-1941 מירטל איגן 1960-1886 -
אני חושבת שלהיות איגן,
כבן משפחה או כאחד שעובד במשפחת "לומון",
הופך אתכם לשומרי אתוס,
חוזה של ערכים שאנחנו מוקירים זה זמן רב,
ושאני באמת מאמינה שיום אחד יציל את העולם.
והאתוס הזה זורם כל הדרך חזרה
דרך הדם שלי... - תסתכלי, השגת אחד.
למקום שבו כולנו התחלנו, קיר.
מותר לבכות. - כשהייתי ילדה,
אבי הכריח אותי ללחוש...
היא מלפני חמישה מנכ"לים.
היא הייתה האישה הראשונה.
והיא אמרה לאבא שלה בגיל שבע שהיא תהיה הראשונה.
חזון. מרץ.
נכון שזה נפלא? - תבונה.
זה יפהפה. - עליצות.
זה כמעט גורם לי לרצות לזכור את הילדות שלי.
זריזות. הגינות. תחבולות.
זה מצב לא טבעי שאין לאדם היסטוריה.
היסטוריה הופכת אותנו למישהו. נותנת לנו הקשר. צורה.
אבל כשהתעוררתי על השולחן ההוא, הייתי חסר צורה.
אבל אז גיליתי שאני עובד בחברה
שדואגת למין האנושי באופן פעיל מאז 1866.
תסתכלי.
כל אחד מאלה הוא חיוך אמיתי של מישהו שנמצא בחוץ.
מישהו ש"לומון תעשיות" עזרה לו.
והם מחליפים את הצילומים.
ייתכן שהמספר האמיתי של החיוכים מגיע למיליונים.
אז מה אנחנו, חברה דנטלית?
לא.
הנקודה שלי היא שאת חלק מהיסטוריה עכשיו.
היסטוריה אצילית. - וזה הרבה יותר...
הם מעדכנים את קיר הפה?
לא קוראים לזה "קיר הפה."
לעזאזל, הורידו את הבחורה שחיבבתי.
אתם מוכנים ללכת? - הגענו כרגע.
היא עוד לא ראתה את החלק של קיר.
גרהרד.
- "לומון", מורשת של שמחה העתק של הבית של קיר קיגן -
אלוהים. - לא. קיר.
זה הבית שלו?
העתק מושלם.
מגניב למדי, הא?
כן, מגניב למדי.
- לא לשכב במיטה של קיר איגן -
חדר השינה של קיר, בדיוק כפי שהוא השאיר אותו.
טוב, זה יסודי.
אני שונא את המקום. יש כאן ריח של תחת מהמאה ה-19.
תפסיק להתייחס לזה כאל מסיבת בירה.
זה לא הוגן. עד כה כיבדתי בטירוף.
מארק. - כן?
עמדת... לשבת על המיטה?
לא. לא
מה יש בכיס שלך, מארק?
אני...
אלוהים, מארק. עדיין?
זה... בשביל הכיף.
זה אגף הנצחיות.
אלה האיגנים.
זאת הנשמה של "לומון" ושל כל מה שהיא מייצגת,
לא משחק בינגו.
קיר אמר, "תמיד תשמור על הומור עליז בלבך."
נתת אחד למתלמדת?
ודאי שנתת. - אני...
היא השתוקקה למצוא משמעות כאן.
אז כמובן, סילפת את המסר של המייסד
בבדיחות ובחוסר כבוד.
זה בדיוק מה שהיא צריכה ממנהל המחלקה שלה.
היי, לא רציתי להיות מנהל מחלקה.
לא ביקשתי שפיטי ייעלם ו...
הלי?
אוי, לא.
הלי?
חרא.
הלי!
זה... אלוהים.
הלי!
- אל תחזרי לכאן לעולם -
לא!
לכל הרוחות, הלי.
מכאן, בבקשה, הלי ר'.
- מפתן מחלקת מנותקים מוגבל -
תיכנסי.
באמת צר לי לראות אותך כאן, הלי.
- מנת אנטיביוטיקה משולשת חומר חיטוי -
קיוויתי שתסתגלי.
אני יודע שמארק התאמץ מאוד לגרום לך להרגיש שמחה.
אתה נראה אדם חכם. אתה לא רואה עד כמה זה דפוק?
אתה לא יכול... - לא עכשיו, הלי.
שבי. בבקשה.
ידיים על השולחן, בבקשה.
אני מציג את הצהרת החרטה של הלי ר'.
מה זה?
תקראי את זה.
אני לא רוצה.
לא. תקראי.
"תסלחו לי על הנזק שגרמתי לעולם הזה.
איש לא יכפר על פעולותיי זולתי,
ורק בתוכי הכתם שלהן ימשיך לחיות.
אני אסירת תודה על כך שנתפסתי,
נפילתי נקטעה בעודה באיבה בידי אלה שלהם ידיים קמלות.
אני יכולה להיות רק מלאת צער, וזה כל מה שאני."
חוששני שאת לא מתכוונת לזה.
סליחה?
שוב, בבקשה.
תסלחו לי על הנזק שגרמתי לעולם הזה.
איש לא יכפר על פעולותיי זולתי,
ורק בתוכי הכתם שלהן ימשיך לחיות.
אני אסירת תודה על כך שנתפסתי,
נפילתי נקטעה בעודה באיבה בידי אלה שלהם ידיים קמלות.
אני יכולה להיות רק מלאת צער, וזה כל מה שאני."
שוב.
באמת?
יום כיפי.
ניפגש מחר.
כן.
לכבות את האורות?
כן, בבקשה.
- אנחנו כאן מפני שלא כולנו שם -
- סליל... של אבדון -
- אגף הנצחיות -
- ייתכן שיש אנשים שגרים כאן -
- חדר מנוחה -
- מוח -
אין לי אסימונים. אני לא יכול לאכול בלי אסימונים.
היי!
אני צריך אסימונים כדי לאכול.
אלוהים.
- "לומון" -
פיטי?
הכול בסדר. לאט-לאט.
ראית מאיזה כיוון הוא הגיע?
אני אביא את האלונקה ואחזור מיד.
אפשר לזהות אותו?
הוא בטח מהסביבה. הוא הגיע לבוש בחלוק. זה הכול.
הוא נפל.
אדוני, אתה שומע אותי?
אתה מסתדר? תתרחקו.
מוקד, יש לי פצוע קשה בחנות מכולת ב-42.
תדווחו, בבקשה.
הוא נושם? - לא, בנאדם.
כן. תן לי מספר פעימות לדקה.
אתה בסדר? - תעלו אותו על האלונקה.
תרגום: גיא רקוביצקי