Kdo jste?
Haló?
Promiňte, jdu na to moc rychle.
Zdravím vás, tam na stole.
Neprojdete se mnou krátký dotazník?
Kdo to je?
Pět otázek.
Vím, jste rozespalá,
ale vsadím se, že se vám pak velmi uleví.
Kdo to mluví?
Panebože.
Hej! Otevřete!
Moc rád si popovídám, až ten dotazník dokončíme.
Dáme si první otázku?
Na dotazník vám kašlu.
Dáme si první otázku?
Pusťte mě odsud.
Hej!
Otevřete!
Do hajzlu.
Hej! Pusťte mě!
Jsi tam?
Zdravím.
Pět otázek?
Pět otázek.
Co na konci dostanu?
Záleží na odpovědích.
Fajn.
Bezva. Tak jdeme na to.
Takže pro začátek. Kdo jste?
To je první otázka?
Stačí křestní jméno.
Já si ne…
V pořádku.
Pokud neznáte na otázku odpověď, stačí říct „nevím“.
O co tady jde?
Dobře, nevíte.
Otázka druhá. V kterém státě nebo teritoriu USA jste se narodila?
- Počkat. - Stát či teritorium.
- Nevím. - Nevíte.
Otázka třetí. Jmenujte stát či teritorium USA.
- Sakra, já… - Kterýkoli.
- Nevím. Delaware. O co tu jde? - Delaware.
Otázka čtvrtá. Co pan Eagan nejradši snídá?
To ne… Co je to za nesmysl?
No že ano? Nevíte. Otázka pátá.
A připomínám, že ta je poslední.
Pokud si vzpomenete,
jaké měla nebo má vaše matka oči?
Počkat, co… Co se tu děje?
Nevíte.
Takže nevíte, nevíte, Delaware, nevíte, nevíte.
Co jsi mi sakra provedl?
To je perfektní výsledek.
Odloučení
LUMON ODLOUČENÉ PRACOVIŠTĚ
Už smí pan Scout dál?
Děkuji.
Můžete jít.
ODLOUČENÉ ODDĚLENÍ – VSTUP
Pane Scoute.
Zdravím, Judde.
- Tak zase večer. - Jo, brzy nashle.
- Nějak kašleš. - Promiň.
Jsi nemocnej?
Možná. Petey včera posmrkoval.
Dýchni na mě a vyrvu ti hrtan.
Páni. Ty hned jedeš z nuly na sto.
Myslím, že vyrváním nakaženýho hrtanu
bys onemocněl spíš, než kdybych na tebe dýchl.
Ne. Endorfiny.
Snad Petey dneska přijde, protože brzy
soubor Tumwater dokončím a musí se do něj pustit.
Podle mě asi nepřijde.
Jestli to nezpracuje dneska, přijdou na to až příští úterý.
- Typická lumonská kravina. - Pozor na pusu.
Čau děcka. Co je k večeři?
- Sakra, Irve. Co se řeklo? - O tom pozdravu? Žertovali jste.
Ne, fakt ho nesnášíme. Kolik důvodů jsme dali dohromady?
- Osm. - Osm důvodů.
Hlavním je ta skrývaná povýšenost.
A je to matoucí. To ti v tom scénáři děcka vaří večeři? Nebo…
Jo. Co jsi to za tátu?
- Petey chybí? - Asi marodí.
To ne. Dylan má dneska dokončit Tumwater.
Jo, a když mě u toho neuvidí,
možná přijdu o titul kultivátora měsíce i o svou vaflovou párty.
Nereptej. S těmi odměnami zacházejí nějak daleko.
Dřív nám za hotovou složku potřásli rukou a doplnili smetanu.
Pořád nevěřím, že motivovali smetanou.
Ale je to tak. A my za ni byli vděční.
To je ujetý.
Jo, strašně ujetý.
Poctivě pracovat a nedostat za to od dětí snídani.
Irv je nabroušenej.
- Dobré ráno, Kultivace makrodat. - Zdravím, pane Milchicku.
Marku, můžeš na vteřinu?
KULTIVACE MAKRODAT
Posledně měla slečna Cobelová ještě starou kancelář.
Teď už je v nové.
Je to úplně jiná kancelář.
O co jde?
Nepřiznala by to,
ale pochvala té kanceláře jí určitě zvedne náladu.
SPRÁVNÍ ODDĚLENÍ
Marku? Pojď dál. Zavři.
Pěkná kancelář.
Je děsná.
Jo, ta minulá byla lepší.
Vypadáš strašně. Jako po flámu.
Posaď se.
Rada se k nám připojí na dálku.
Mám tu u sebe Marka S.
Zdravím. Vy…
Hádám, že mám dnes zastoupit šéfa oddělení.
Dobře. No…
Už jsem Peteyho zastupoval, tak by neměl být problém.
Petey už pro tuto společnost nepracuje.
Prosím?
Řekla jsem, že Petey už pro tuto společnost nepracuje.
Je mi to líto, Marku. Byli jste moje oblíbená dvojka přátel.
Ale neměli byste takovou věc oznámit předem? Co se stalo?
Rádi bychom ti to řekli, ale bohužel jsme vázáni mlčenlivostí.
Pomáhali bychom tak tvému útoku na jeho soukromí.
Marku, dáš svou vstupní kartu sem na stůl?
Marku S., tímto ti uděluji pravomoc sloužit Kierovi
na vyšší pozici vedoucího oddělení Kultivace makrodat.
Gratuluji.
Potřesení rukou je možné na žádost.
Díky. Potřesete mi rukou?
Vím, že jsi zatím školení nedělal, ale Irving tě podrží.
Stačí se řídit schématem a řádně postupovat podle odpovědí.
To zvládneš.
- Jestli potřebuješ čas… - Díky. Ne.
A děkuji i radě.
Rada se na této schůzi nijak vyjadřovat nebude.
Naše minulá kultivátorka se jmenovala…
Carol. Místo Dylana.
Nebuď smutný.
Jsem v pohodě. Poradíme si.
Vím, že Petey byl tvůj kámoš.
Byl jediný, komu fakt seděl tvůj humor.
Jsem v pohodě. Takže mám prostě začít rovnou dotazníkem?
Není to trochu divný?
Standardní postup.
Začni otázkou 1A a pokračuj podle toho, jak odpoví.
A co kdybych s ní prostě promluvil?
Zaslouží si dostat ty informace ve správném pořadí.
Stejně jako tehdy vy.
LUMON RECYKLUJE!
„Pokud účastník školení bude chtít odejít, přeskočte na stranu 19.“
Musí požádat třikrát, než ji pustíš.
Dobře, jo.
ÚČASTNÍK MUSÍ POŽÁDAT TŘIKRÁT
Obraz v pořádku.
Vypadá mile.
Dobře. Připraveno.
Rád vidím tyhle příchody.
Začni, až budeš moct.
- Dobře. - Tak jo.
B-004 ÚČASTNÍK: KDO MLUVÍ?
O-1: KDO JSTE? BĚŽNÁ ODPOVĚĎ: NEVÍM.
Tak můžeš.
Kdo jste?
Můžeš.
Kdo jste?
- Marku. - Co?
Přeskočil jsi úvod.
Haló?
Sakra!
Promiňte, jdu na to moc rychle.
ZDRAVÍM VÁS…
- Tady. - Jo.
Zdravím vás, tam na stole. Neprojdete se mnou krátký dotazník?
Kdo to je?
Pět otázek.
Vím, jste rozespalá, ale vsadím se, že se vám pak velmi uleví.
Kdo to mluví?
„Kdo to mluví?“
CO PAN EAGAN…
Hej! Otevřete!
Marku.
Moc rád si popovídám, až ten dotazník dokončíme.
Dáme si první otázku?
Na dotazník vám kašlu.
Dáme si první otázku?
Pusťte mě odsud! Hej!
- Otevřete! - Tohle dělat nemá.
Hej!
Ona se sem vláme.
- Pusťte mě! - Nevláme.
Vidíš to?
Sleduju to.
Mám jim pomoct?
Ne.
To je perfektní výsledek.
Asi vím, z čeho naše nedorozumění pramení.
- Cože? - No, mělo to úvod,
který jsem měl přečíst jako první,
abych ty otázky uvedl a…
Ale já ho bohužel přeskočil a šel na dotazník.
Jsem dobytek?
Co prosím?
No, vytvořili jste mě jako potravu? Proto nemám paměť?
Myslíte, že jsme vypěstovali člověka, pak vám dali vědomí…
- Nevím. - …nalakovali nehty…
Já nevím. Neznám vás.
Ne, nejste dobytek. Proboha.
Tak jak se jmenuju?
Helly.
Jmenujete se Helly. Helly R.
Prosím.
Díky za zodpovězení dotazníku.
Vidím, že vás ty otázky rozrušily a dezorientovaly.
Dobrá zpráva je, že právě jste na orientační schůzce.
Takže, byla jste najata na pozici v odloučeném oddělení Lumon Industries.
V jakém oddělení?
Chápu, že jste z procesu odloučení zmatená.
Než přejdeme k němu,
zkusme téma, o kterém jste jistě slyšela. O rovnováze mezi prací a volnem.
Představte si, že jste na houpačce.
Sakra!
Dveře se odemykají zvenku!
- Pusťte mě ven! - Bože!
Můžete se uklidnit? Prosím.
Prosím.
Tak jo, já jsem Mark.
A… No, já…
Před pár lety jsem se taky probral tady.
V téhle místnosti.
A hlas z reproduktoru se mě devatenáctkrát zeptal, kdo jsem.
A když mi došlo, že neznám odpověď,
řekl jsem mu, že si ho najdu a zabiju ho.
Nevím, proč to říkám. Prostě jsem se taky bál.
Zabil jste ho?
Ne.
Ne, ten hlas se jmenoval Petey a stal se z něj můj nejlepší přítel.
Takže, podívejte, já vím, že tady čeká život, Helly.
Tady čeká život?
Totiž, v životě, tak jako na houpačce, je potřeba…
Pusťte mě sakra ven!
- Požádejte mě znovu. - Cože?
Dvakrát jste žádala, ať vás pustím. Požádejte ještě jednou.
- Marku. - Ano?
Ráda bych teď odešla z budovy.
Jak vidím, máte pocit, že to v Lumonu není pro vás.
To mě mrzí, ale nechci vás držet někde, kde nechcete být.
Takže teď pojďme odsud.
Irve.
Oddělení jsou dost prostorná, ale jednou se to všechno zaplní.
Plánují rozšiřovat.
A já jsem toho součástí?
Ne, vy zaplníte uvolněné místo.
Po kom?
Proč to říkáte tak naštvaně?
Tady je schodiště. Hned za rohem.
Vy se mnou nejdete?
Nesmím se dívat.
Co prosím?
Jakmile odejdete, tak…
Prostě se nesmím dívat.
No jistě.
ODLOUČENÉ ODDĚLENÍ POUZE ZAMĚSTNANCI
Co se sakra stalo?
- Jsem po smrti? - Ne.
- Není tohle peklo nebo tak? - Ne.
Tak proč sakra nemůžu odejít?
Ale vy jste odešla. Zrovna teď. Aspoň na schody.
Odešla jste, ale vrátila jste se.
- To teda ne. - Ano.
Pojďte.
Udělat z kancelářského vybavení zbraň.
S vámi bude legrace.
Podívejte, já vás chápu.
Taky bych Marka nejradši praštila, ale jsem jeho nadřízená.
A pro vás je to šéf oddělení.
Takže obě musíme být silné.
Dobrá zpráva je, že zbývá jen poslední část orientační schůzky
a tu Mark nemůže nijak pokazit.
Jak to?
Jde totiž o video.
Vítejte v Lumonu, Helly.
Posaď se.
Zlobíte se na mě?
Za tvou neschopnost, nebo neposlušnost?
- No… - Ano!
Víš, má matka byla ateistka.
Říkávala, že ohledně pekla máme dobrou a špatnou zprávu.
Dobrá zpráva je,
že peklo je jenom výplod morbidní lidské představivosti.
Špatná zpráva je,
že cokoli si lidé dokážou představit, to obvykle zvládnou i vytvořit.
Nechápu, co to znamená.
Oddělení jako to vaše může být ohromně dobré i ohromně špatné.
Víš, na čem to záleží?
Na lidech.
Posaďte se.
VÍTEJTE
Dobře, můžete se posadit.
Jsem Helly R.
Tohle video natáčím
asi dvě hodiny před tím, než bude přehráno. Mně.
Zcela dobrovolně jsem se rozhodla podstoupit proceduru
lidově nazývanou odloučení.
Dávám souhlas k zákroku rozdělení mého vnímání času,
kterým dojde k oddělení mých vzpomínek z práce a osobního života.
Jsem si vědoma toho,
že můj přístup ke vzpomínkám tak bude omezen v závislosti na prostředí.
Nebudu schopná vybavit si vzpomínky zvenčí,
kdykoli vstoupím do odloučeného oddělení Lumonu,
ani vzpomínky z práce po odchodu z oddělení.
Jsem si vědoma toho, že tento zákrok je úplný a nezvratný.
Toto vše říkám dobrovolně.
Dobře, jsme hotoví.
Tak.
Můžete vstát.
Takže nikdy neodejdu.
Odejdete v pět hodin.
Vlastně musíme odcházet postupně, takže až ve čtvrt.
Ale nebude vám to tak připadat. Ne tomuhle já.
Mám rodinu?
To nikdy nezjistíte.
A nemám na vybranou.
No, kdykoli jste tady, je to proto, že jste se sem rozhodla přijít.
Zdravím.
Dobrou noc.
Dobrou.
PAN SCOUT
„Drahý Marku, při přenášení krabic jsi uklouzl, uhodil se o projektor
a utrpěl lehký náraz do spánku.“
BAR A GRIL U PIPA VIP VSTUP
JEDNORÁZOVÝ POUKAZ NA VSTUP DO VIP SEKCE
JSEM PIPŮV VIP
Hej!
Pardon.
Koukej na cestu, je náledí.
Pardon.
Tento komár stráví většinu svého sedmidenního života…
Ne, já vím, paní Selvigová. Já jen, že zase byla u mě.
Jo. Ale smíšený se sváží zítra večer. Dneska je recyklovatelný.
Jo, je to zvláštní, ale takhle to dělají.
A když obě místa obsadíte svými, nemůžu…
- Ahoj. - Ahoj.
Ty jsi zapomněl?
Aha, jo. Sakra.
V pohodě.
- Promiň. - Dobrý.
- Oblečeš si kalhoty? A já… - To jsou kalhoty.
…počkám v… To teda nejsou.
A když nebude žádná večeře, tak co je to za večeři?
- Tak jo. - Vždyť…
Ty mi tohle dlužíš.
- Fakt? - Jo.
Víš, jak jsme byli malí a já byla mnohem lepší sourozenec?
Tak to mi asi vypadlo.
Navíc vím, že se blíží to výročí, tak mě napadlo, že budeš chtít společnost.
Ne.
To je pěkný. Kde jsi k tomu přišel?
Mám to z práce a omluvili se mi.
Tak omluvili. Díkybohu.
- Přidali k té omluvě i vysvětlení? - O nic nejde. Dostal jsem poukaz.
Jo tak poukaz. A kam to bude?
Nevím. K Pipovi.
Samozřejmě že k Pipovi. No, užij si to.
Užiju. Bez tebe.
Tady je náš zajatec.
- Čau Ricku. - Rickene. No tak, jsem Ricken.
- Vypadáš klidně. - Znáš to.
- Tak. - Čau, zlato.
Čau.
Ne, podle mě spousta lidí přehlíží fakt, že život není o jídle.
- Správně. - Máte život,
komplexní formu vědomí a aktivity.
A pak máte jídlo, což je?
- Jo, co to je? - Palivo.
Kalorie. Jsou to dvě věci.
- Přesně, Pattone. - Souhlasím.
Ale…
Pardon, Mark a můj táta měli placatku s nápisem „whiskey je život“.
- Pravda. - To jsem musela.
Fakt jo. Byl to neoficiálně alkoholik.
Marku, Ricken mně a Rebeck říkal, žes byl profesor dějepisu.
Jo.
Tak mě zajímá, co si o tom myslíš ty.
O tom rozporu život versus jídlo.
Vlastně nevím. Učil jsem hlavně o první světové.
Aha, dobře. Tak to mám dotaz já.
Zrovna jsem četl jednu úvahu
o rozdílných úrovních násilí a válčení napříč dějinami.
Jo, bacha, šprt.
Válečný porno, já vím.
Každopádně v ní autor tvrdil, že lidi tomu vlastně říkali Velká válka.
Zřejmě by bylo faux pas říkat první světová.
Fakt jo?
Víte, on tomu nikdo neříkal první světová,
protože ještě neproběhla druhá světová.
- Ty jo. - No jasně.
- Pravda. - Jasný.
No jo.
Proto ho mezi nás vodíme.
Markova zesnulá žena Gemma taky učila. Ruská literatura.
- Knihy miluju. - Že jo?
Ale Mark teď dělá v Lumonu.
- Rickene. - Fakt?
Jo, asi dva roky.
- Vyvíjíš léky? - Ne.
Já myslel, že Lumon je spíš do technologií.
- Začali v 19. století. - Jo?
- Lokální masti, že? - Je něco, co nedělají?
Jo, ale já dělám v archivační divizi, takže…
Takže znáš jejich špinavá tajemství.
- Ne, to ne. - Ne.
Markova práce je tak tajná, že musel podstoupit odloučení.
No…
…tak to je něco.
Jo, a je to něco, co by podle mě měl lidem říkat jen on.
- Že, Rickene? - Proboha.
- Ne. - Bože, Marku.
- Promiň. - Dobrý. Je mi to fuk.
- Omlouvám se. - Ne, je to fascinující.
Vlastně bych to sama chtěla.
Jen bych asi pořád přemýšlela o té druhé.
Nikdo druhej není.
Jsem to já. Tu práci dělám já.
Já prostě nechápu tu vnitřní podstatu. Jaké to vlastně je?
Je to prosté. Člověku rozdělí paměť,
takže když nejsi v práci, nevybavíš si, co tam děláš.
Správně, Marku?
- No, je to… - To tam v 9:00 přijdeš
a pak je najednou 17:00 a odcházíš?
- No, odcházíme postupně, takže… - Postupně?
A naopak v práci nemáš přístup ke vzpomínkám mimo ni.
Takže tvá pracovní verze je tam vlastně uvězněná.
No…
- Tedy ne uvězněná, ale… - Ale co?
Ne, to mě zajímá. Co jsi chtěl říct? Není uvězněná, ale co?
Co bys řekl?
Tak už víme, na jaké straně kongresního sporu jsi.
- Tak jo, asi nám uniká to podstatný. - Jo.
Podstatný je, že Mark udělal rozhodnutí.
A bylo kontroverzní.
Po stránce etické i společenské.
Morální. Vědecké.
Ale, Marku, stojím při tobě.
Bez výhrad.
- Skvěle řečeno. - Díky.
- Souhlas. - Taky stojím při Markovi.
Páni.
Díky. To je moc milý.
Teď přišla chvíle, kdy tradičně říkávám něco jako: „Zakousněte se.“
Ale fakt, že tentokrát jídlo nepodáváme,
nám umožnil to udělat na mnohem hlubší úrovni.
- To jo. Fakt. - Že?
Můj známý v Limě neměl večeři s jídlem už…
Když ti dám 3 000 dolarů, odpustíš mi?
Jelikož tvoje dítě za zvěrstva dnešního večera nemůže,
počkám, až se narodí, a zabiju tě až pak.
Bože. Tady máš.
Díky.
Poslyš, jakej je ten dobráckej terapeut s podivným knírkem?
Nechodíš k němu?
No, to v práci pomohlo.
Jo.
Jsem hrdá, že jsi tu práci vzal. Vážně.
A myslím, že ona by taky byla. Vím to.
Jen bych řekla, že na osm hodin denně na ni zapomínat
není to samé jako dostávat se z toho.
Chceš přespat, když už tady jsi?
Ne.
Proč?
Smrdí to tu po těhotenství.
Jo, prostě nechápu tu vnitřní podstatu.
S ní je sranda, že?
- Rozhodně tady přespíš. - Ne, nepřespím.
Ložní prádlo dělám sám,
takže tu velkou ještě chvíli mít nebudu.
Ale tohle je pohodlný a pyžamo je vyrobený na pobaltským tkalcovským stavu,
takže se ti bude spát dobře.
Díky. Pořád úplně nechápu ty tři postele.
- Jasný. - Rickenův kolega říkal,
že výměna postele kvůli růstu může dítě ranit.
Nezvratně.
Ale když dítěti dáš všechny jeho postele hned po narození,
umožníš mu postupovat místností vlastním tempem.
Chápu. Jo.
Jo.
Myslím, že ses všem dneska líbil.
Dobře.
Tak jo, zlato.
- Můžeme? - Jo.
- Pojď. - Sladký sny.
Díky.
Dobrou noc, sire.
I vám, madam.
Ahoj.
- Jak dlouho jsi vzhůru? - Už chvíli jo.
V noci stál před domem byznysmen.
- Byznysmen? - Jo.
- Juniorskej, nebo někdo z vedení? - Mluvím vážně.
Fakt tady v noci někdo byl?
Jo.
A sakra.
A divně na mě koukal. Jako by mě znal.
Vyvolal čumil u mýho domu pocit, že je o tebe zájem?
Silnej.
Pod kopcem je bar. Asi to byl jen štamgast.
Když o tom mluvíme, táhne z tebe jak z lihovaru.
Promiň. Musel jsem utopit vzpomínku na to,
jak mi máma s tátou v dětství měnili postele.
Tak ten sis chystal fakt dlouho.
HOVOR PANÍ SELVIGOVÁ
BAR A GRIL U PIPA OBĚD – VEČEŘE
VIP SEKCE
Haló?
Dobře. Víte, paní Selvigová, recyklovatelný byl včera.
Dneska je smíšený.
A vy pořád stavíte svou popelnici na mou stranu, takže…
Jo. Dobře.
Víte, já teď nemůžu mluvit. Jsem v restauraci na večeři…
Ne, sám.
U Pipa. Bar a gril.
Promiňte.
Zavěs. Rychle.
Promiňte, paní Selvigová. Už mi nesou jídlo.
Čau děcka. Co je k večeři?
Promiň. Ty tu narážku nechápeš.
Vy mě sledujete?
Tady máš jinej hlas.
Horší.
- Tak jo, kdo sakra jste? - Petey.
Jmenuju se Petey. Jsem z tvé práce.
To je nemožné. Všichni v mém oddělení jsou…
Odloučení. Jo. Taky jsem byl.
Jasně. Odloučení je vcelku trvalé.
Jo. Obejít ten implantát nebylo snadný. Měl jsem na to pomoc.
A co se stalo? Byl jste v práci nespokojený?
- A místo podání stížnosti jste… - Ne.
To jsem zkusil. A ty taky.
Jasně. Dobře, takže…
Zvrátil jste odloučení.
A teď myslíte, že po vás jdou, nebo tak něco?
Jo.
A jde po mně Graner, kterej asi teď čeká někde venku.
Graner. Jasně. To je nějaký váš známý?
My oba ho známe. Nemáme ho v lásce.
Chápu.
Nic tam není takový, jak oni tvrdí.
Jestli se mi něco stane,
všechno, co vím, musí vědět někdo další.
Budu radši, když to bude přítel.
Takže my jsme přátelé?
Jsem tvůj nejlepší přítel.
A ty můj velmi dobrý.
U PIPA
VŠECHNO NEJLEPŠÍ MÉ NETEŘI!
Marku, za to přání se omlouvám.
Chtělo to papír a vím, že je nevhodné.
I když jsem si jistý, že bys byl sakra skvělá neteř.
Vždycky nás zajímalo, co za lidi jsme tam venku.
Jaká rozhodnutí jsme udělali a proč.
Já si říkával, že jedině zrůda někoho strčí na místo, jako je ten kancl.
Zvlášť když ten někdo je člověk sám.
Ale my nejsme zrůdy, Marku. Ne opravdický.
Pokud nechceš vědět, co se tam doopravdy děje, nenutím ti to.
Ale pokud chceš, na zadní straně přání najdeš adresu.
Přijď sám a dozvíš se začátek velmi dlouhé odpovědi.
499 ul. Half Loop
Marku, jsi to ty?
Zdravím, paní Selvigová.
Umíš si představit, jak trapně mi je kvůli těm zmatkům s popelnicemi?
Nic se nestalo.
Jaká byla večeře?
Fajn. Jen jsem utahanej.
Víš, má matka byla katolička.
Říkávala, že svatým trvá osm hodin požehnat spícímu dítěti.
Tak snad na ty svaté moc nespěcháš.
No, dneska jim dám fůru času.
- Dobrou noc, paní Selvigová. - Marku.
Jsi dobrý člověk.
Překlad titulků: Růžena Svobodová